П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 р. Категорія 105000000	м. Одеса	Справа № 420/6110/23	
Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,
час і місце ухвалення: спрощене провадження, 
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного управління ДПС в Одеській області про скасування постанови державного виконавця та скасування податкової вимоги, -
встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного управління ДПС в Одеській області про скасування постанови державного виконавця та скасування податкової вимоги, мотивуючи його тим, що 30.01.2023 року їй стало відомо, що 25.02.2021 Головним управлінням ДПС в Одеській області була винесена вимога на її ім`я про сплату недоїмки із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за № Ф-30164-51У. Позивач вважає, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 70120343 від 20.10.2022 року та похідні від неї постанови підлягають скасуванню, оскільки винесені передчасно, з огляду на те, що: по-перше, тримісячний строк пред`явлення виконавчого документа (податкової вимоги про сплату боргу) сплинув, а тому виконавець був зобов`язаний відповідно до вимог чинного законодавства його повернути стягувачеві. Натомість, виконавець протиправно відкрив виконавче провадження. Зокрема, позивач не погоджуюсь з датою набрання чинності вимоги, оскільки їй не було відомо про її існування, тобто Головне управління ДПС в Одеській області не узгодило в законному порядку з нею заборгованість, а тому вона не знала про її наявність.
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт п`ятий податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-30164-51У від 25.02.2021 Головного управління ДПС в Одеській області, щодо дати набрання чинності податкової вимоги. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Гульчак А.С. Другого Малиновського відділу виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження ВП № 70120343 від 20.10.2022. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду в частині визнання протиправним та скасування пункту п`ятого податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-30164-51У від 25.02.2021 року Головного управління ДПС в Одеській області, щодо дати набрання чинності податкової вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на момент винесення ухвал від 14.09.2023 року та 26.09.2023 року про витребування доказів щодо направлення чи вручення Головним управлінням ДПС в Одеській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-30164-51У від 25.02.2021 року, не було можливості надати дані докази до суду у зв`язку з тим, що дана вимога знаходилась у податкового керуючого, який знаходиться не за місцем розташування Головного управління ДПС в Одеській області.
ОСОБА_1 було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, позивач вказує, що вона була необізнана про існування боргу. Крім того, зі змісту рекомендованого повідомлення наданого Головним управлінням ДПС в Одеській області не являється за можливе встановити зміст поштового відправлення, яке у 2021р. направлено на адресу позивача. Будь-яких інших ідентифікуючих відправлення матеріалів (супровідний лист, опис вкладення тощо) апелянт не надав.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №091159 (а.с.15, 52), ОСОБА_2 зареєстрована фізичною особою-підприємцем 28.07.2004 (№25560000000000149).
Відповідно до довідки управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси від 31.08.2004 (а.с.14, 53), видана ОСОБА_2 у тому, що до відділу персоніфікованого обліку здані звіти за 2004 не має (закриття СПД). Фінансова звірка з СПОВ з даними звітів до відділу надходження доходів проведена, заборгованості немає.
Відповідно до інтегрованих карток платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с.76-84), нарахування та заборгованість за період з 2018 по 2021 з єдиного соціального внеску складають 37788,74 грн.
Головним управління ДПС в Одеській області сформовано вимогу про плату боргу (недоїмки) №Ф-30164-51У від 25.02.2021 (а.с.122), відповідно до якої повідомлено ОСОБА_2 , що станом на 04.06.2021 заборгованість (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску складає 37788,74 грн відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на підставі даних інформаційної системи податкових органів.
У вимозі №Ф-30164-51У від 25.02.2021 зазначена дата набрання чинності вимогою – 14.06.2022.
Головне управління ДПС в Одеській області скерувало на адресу Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) лист від 14.09.2022 №12658/5/15-32-13-08-05 (а.с.120-121), відповідно до якого, із посиланням на приписи Закону України «Про виконавче провадження» направило вимогу про плату боргу (недоїмки) №Ф-30164-51У від 25.02.2021 та просило відкрити виконавче провадження, накласти арешт на майно боржника, накласти арешт на кошти та інші цінності боржника та здійснити інші дії щодо стягнення, що визначені Законом України «Про виконавче провадження»
Головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гульчак А.С., розглянута заява про примусове виконання, назва документу: «Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-30164-51У, видана 25.02.2021»; документ видав: «ГУ ДПС в Одеській області»; про «стягнення на користь державного бюджету (санкції, платежі, штрафи) 37788,74 грн»; боржник: « ОСОБА_1 »; стягувач: «ГУ ДПС в Одеській області»; документ вступив у законну силу (набрав чинності): 14.06.2022 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №70120343 від 20.10.2022 (а.с.16, 54, 123).
Також, матеріали справи містять копії постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №70120343 від 20.10.2022 (а.с.17-18, 55-56, 125-126); постанови про арешт коштів боржника ВП №70120343 від 20.10.2022 (а.с.19-20, 57-58, 128-129); постанови про арешт майна боржника ВП №70120343 від 20.10.2022 (а.с.21, 59, 131).
14.02.2023 ОСОБА_2 звернулася зі скаргою на вказані постанови державного виконавця (а.с.142-162) за наслідком розгляду якої Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надало відповідь від 03.03.2023 №9487 (а.с.162) у якій зазначило, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження відповідає вимогам статті 4 д Закону України «Про виконавче провадження», а державний виконавець відкриває виконавче провадження та здійснює заходи спрямовані на примусове стягнення боргу у відповідності до даних, зазначених у виконавчому документі та не здійснює перевірку правильності відомостей внесених до виконавчого документу. Для вирішення питання щодо правильності відомостей внесених до вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-30164-51У від 25.02.2021, заявник може звернутись до органу, що видав виконавчий документ та/або до суду.
Не погодившись, з постановою державного виконавця Гульчак А.С. про відкриття виконавчого провадження ВП № 70120343 від 20.10.2022 та вимогою Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-30164-51У від 25.02.2021 на суму 37788 грн 74 коп., позивач звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що витребувані докази відповідач суду не надав, а отже не підтвердив суду дату набрання вимогою чинності, що зазначена у пункті 5 вимоги. З огляду на вищевикладене пункт п`ятий податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-30164-51У від 25.02.2021 Головного управління ДПС в Одеській області, щодо дати набрання чинності податкової вимоги є протиправним та підлягає скасуванню. 
Оскільки рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині висновків про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Гульчак А.С. Другого Малиновського відділу виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження ВП № 70120343 від 20.10.2022, тому, на підставі ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області, тобто в частині визнання протиправним та скасування пункту п`ятого податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-30164-51У від 25.02.2021 Головного управління ДПС в Одеській області, щодо дати набрання чинності податкової вимоги.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.
Відповідно до п.2 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з п. 2 ст. 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до статті 3 вказаного Закону збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов`язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску; прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Спір між сторонами стосується факту перебування позивача у статусі суб`єкта підприємницької діяльності ФОП у спірний період 2018-2021 роки, що має наслідком обов`язок сплати ЄСВ.
Відповідно до вказаних систем оподаткування в інтегрованій картці платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за період з 2018-2021 роки нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 37788,74 грн.
Також, за даними облікової картки платника податків за позивачем обліковується борг по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, загальна сума заборгованості 37788,74 грн.
Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (далі - Закон № 755), який набрав чинності з 01.07.2004, регулюються відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.
Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і, зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданихдержавним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1. частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою (абз. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464).
Відповідно до ч.9 ст.4 Закону №755 фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цієї фізичної особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.
Відповідно до Цивільного кодексу України фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.
Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань працює як публічний державний реєстр лише з липня 2004 року.
Відповідно до ч. 3 ст.17 та ч. 2 ст. 18 Закону № 755 усі діючі юридичні особи та фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, додають державному реєстратору заяву, про включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру. При цьому Законом не визначено граничного строку для проведення такого включення та не встановлено відповідальності у разі неподання державному реєстратору документів для включення до Єдиного державного реєстру.
Крім того, у витягах з Єдиного державного реєстру зазначається, що Єдиний державний реєстр у стані формування, а інформація про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстрованих до 01.07.2004 та не включених до Єдиного державного реєстру, отримується в органі виконавчої влади, в якому проводилась державна реєстрація.
Фізичні особи-підприємці, зареєстровані до 01.07.2004, стосовно яких не проводилась державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (у тому числі до створення Єдиного державного реєстру), не втратили статусу фізичної особи-підприємця.
Зазначені норми права вказують на те, що фізичні особи-підприємці, зареєстровані до 01.07.2004, не втрачають відповідного статусу та мають право звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію включення відомостей про себе як фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №091159 (а.с.15, 52) ОСОБА_2 була зареєстрована фізичною особою-підприємцем, дата державної реєстрації 28.07.2004 року, номер запису 25560000000000149.
Позивачем не надано доказів на підтвердження подання нею заяв за формою №8-ОПП та формою 4-ОПП про припинення підприємницької діяльності до податкової служби.
Відповідно до Законів України від 04.07.2013 № 404 «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» та № 406 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», Державна фіскальна служба України здійснює адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 1 жовтня 2013 року.
Інформацію про платників єдиного внеску, які були зареєстровані до 01 жовтня 2013 року та не зняті з обліку, отримано з Пенсійного фонду України як діючих та завантажено до реєстру страхувальників у 2013 році.
Згідно зі статтею 66 Податкового кодексу України підставами для внесення змін до облікових даних платників податків є, зокрема: інформація органів державної реєстрації; документально підтверджена інформація, що надається платникам податків; інформація суб`єктів інформаційного обміну, уповноважених вийняти будь-які реєстраційні дії стосовно платника податків; рішення суду, що набрало законної сили.
Законом № 2464, який набрав чинності з 01.01.2011, визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у п. 4 ч.1 ст. 4 Закону №2464, зокрема, які обрали спрощену систему оподаткування, є суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 3 ч.1 ст. 7 Закону № 2464).
Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини другої статті 6 Закону № 2464).
За приписами ч.5 ст.8 Закону №2464, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Разом з тим, Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону № 2464, які набули чинності з 01 січня 2017 року, зокрема у ст.7 слова «має право самостійно» замінено словом «зобов`язаний».
Тобто, у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом №2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Пунктом 3 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 20.04.2015 №449 (далі – Інструкція №449) та ст.25 Закону №2464 визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
Враховуючи, що позивач зареєстрована як ФОП та перебуває на обліку у відповідача, з 01 січня 2017 року в неї виник обов`язок щодо сплати ЄСВ.
Щодо нездійснення підприємницької діяльності на що посилається позивач, суд зазначає, що чинне законодавство у сфері збору та обліку єдиного внеску не пов`язує фактичне проведення фізичними особами-підприємцями своєї підприємницької діяльності із обов`язком сплати єдиного внеску. Тобто, обов`язок сплати єдиного внеску, за відсутності інших умов, пов`язаний саме із статусом суб`єкта підприємницької діяльності та припиняється разом із внесенням відомостей щодо припинення діяльності саме фізичної особи-підприємця.
Отже, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №440/2149/19.
Таким чином, незважаючи на фактичне не ведення позивачем господарської діяльності та неотримання останнім доходів від господарської діяльності, позивач не позбавлений обов`язку від сплати єдиного соціального внеску у мінімальному розмірі.
З 01 січня 2017 року законодавство не пов`язує наявність обов`язку зі сплати ЄСВ з отриманим доходом, а у випадку відсутності доходу передбачає сплату ЄСВ у сумі мінімального страхового внеску (п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону №2464).
У інформаційній системи органу доходів і зборів лише відображається відомості про сплату чи не сплату платниками податків єдиного внеску, розмір та обов`язок сплати якого встановлені напряму Законом.
Пункт 4 Розділу VI Інструкції надає право контролюючим органам формувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.
Облікові дані з інформаційної системи органу доходів і зборів, є такою ж самостійною підставою для формування вимог, як і акти перевірки чи податкова звітність.
Таким чином, аналіз наведених вище норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи контролюючого органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.
Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-30164-51У від 25.02.2021 на суму 37788 грн 74 коп. прийнята відповідачем відповідно до норм чинного законодавства.
Водночас, щодо пункту 5 спірної вимоги Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-30164-51У від 25.02.2021, у якому зазначено дату набрання чинності « 14.06.2022», суд зазначає таке.
Відповідно до абз. 3 п.2 розділу VI Інструкції №449 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.
Згідно п.3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;
платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):
платникам, зазначеним у підпунктах 1 - 7 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.
Відповідно до п.5 розділу VI Інструкції №449 протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.
У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску.
У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.
Про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) до органу доходів і зборів вищого рівня або суду платник зобов`язаний одночасно письмово повідомити орган доходів і зборів, який направив вимогу.
У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).
Орган доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності):
вносить вимогу про сплату недоїмки до Єдиного державного реєстру виконавчих документів та пред`являє її до виконання в порядку, встановленому законом (після початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів);
надсилає її в порядку, встановленому законом, до органу державної виконавчої служби (до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів);
надсилає її в порядку, встановленому Законом, до органу Казначейства - відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», якщо платник єдиного внеску є бюджетною установою, державним органом, одержувачем бюджетних коштів, а також підприємством, установою або організацією, рахунки якої відкриті в Казначействі.
Отже, відповідно до норм чинного законодавства, у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
Суд першої інстанції двічі витребував від Головного управління ДПС в Одеській області докази направлення ОСОБА_2 податкової вимоги № Ф-30164-51У від 25.02.2021.
Разом з тим, витребувані докази відповідач до суду першої інстанції не надав.
Разом з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції було надано копію конверту з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» та копію рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення без підпису позивача.
Колегія суддів зазначає, що із змісту наданих Головним управлінням ДПС в Одеській області копії конверту та копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення направлення не вбачається, що відповідачем на адресу позивача направлялась саме податкова вимога № Ф-30164-51У від 25.02.2021 року. Будь-яких інших ідентифікуючих відправлення матеріалів, як то опис вкладення, апелянтом не надано.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 вказаної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним та скасування пункту п`ятого податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-30164-51У від 25.02.2021 Головного управління ДПС в Одеській області, щодо дати набрання чинності податкової вимоги.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року по справі № 420/6110/23, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

         Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
         Судді	  	С.Д. Домусчі    О.І. Шляхтицький