ПОСТАНОВА 
Іменем України

04 січня 2024 року                                                         м. Кропивницький

справа № 388/1857/22
провадження № 22-ц/4809/74/24 

       Кропивницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Письменного О.А., 
          суддів – Дуковського О.Л., Дьомич Л.М., 
          при секретарі – Федоренко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області у складі судді Степанова С.В. від 21 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: Первинна профспілкова організація Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - 
                               встановив :
В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення невиплачених при звільненні грошових коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Позов мотивувала тим, що у період з 12.04.1995 по 31.08.2022 року позивач знаходилась у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посадах стрільця, старшого стрільця та начальника відділення команди з охорони вантажів і об`єктів ст. Долинська (1 група) виробничого підрозділу «Знам`янський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» АТ «Укрзалізниця». Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_1 . Вказала, що 31 серпня 2022 року була звільнена з роботи у зв`язку з отриманням права виходу на пенсію за віком, відповідно до ст.38 КЗПП України, згідно наказу № 33/ос від 23.08.2022 року про припинення трудового договору (контракту). Відповідно до вказаного наказу та протоколу комісії з установлення трудового стажу № НОР-3-16/166 від 23.08.2022 року на підставі п. 4.11 колективного договору, укладеного між адміністрацією і профспілковим комітетом Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони їй була передбачена виплата одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі 8 (вісім) середньомісячних заробітків.Згідно Наказу (розпорядження) № 244/в від 29.03.2022 року та п. 4.10 колективного договору, укладеного між адміністрацією і профспілковим комітетом Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони їй передбачена виплата одноразової допомоги на оздоровлення при виході в чергову відпустку в розмірі не менше 50% тарифної ставки або посадового окладу. Також, відповідно до п. 8.8 Положенням про оплату праці працівників АТ «Укрзалізниця» їй належить виплата грошової винагороди в розмірі 100% посадового окладу. Зазначила, що в день звільнення Відповідач письмово не повідомив її про всі нараховані належні суми при звільненні, зокрема, не вказав про нарахування 8 середньомісячних заробітків передбачених п. 4.11 колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони, про грошову винагороду в розмірі 100% посадового окладу передбачену п. 8.8 Положенням про оплату праці працівників АТ «Укрзалізниця», про одноразову допомогу на оздоровлення відповідно до п. 4.10 колективного договору, та не здійснив виплату коштів, на які вона мала право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства України, що є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України.
Вказала, що середньомісячна заробітна плата за два календарні місяці роботи склала 16289,88 грн. (32579,76 грн. /2 міс.). Тому сума заборгованості, передбачена п. 4.11 колективного договору складає 130319,04 грн. (16289,88 грн. х 8).
Крім того, 08.07.2022 року їй виповнилося 60 років. Відповідно до записів в трудовій книжці та відповідно до подання в.о. начальника стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів ст. Долинська вона має право на одноразове заохочення в розмірі 100 % посадового окладу (тарифної складової).Згідно інформації Філії «Відомча воєнізована охорона» АТ «Українська залізниця» від 08.12.2022 року розмір тарифної ставки позивача на дату звільнення було встановлено 55,68 грн., що у розрахунку на середньомісячну річну норму робочого часу для працівників з шестиденним робочим тижнем складає 9577 грн.Тобто сума заборгованості, передбачена пунктом 8.8 Положення про оплату праці працівників АТ «Укрзалізниця» складає 9577,00 грн.
Також, відповідно до п. 4.10 Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони , зазначила, що має право на виплату одноразової допомоги на оздоровлення при виході в чергову відпустку в розмірі не менше 50% тарифної ставки або посадового окладу.Відповідно до її заяви від 16.03.2022 року та наказу (розпорядження) № 244/в від 29.03.2022 року про надання відпустки позивач перебувала в щорічній відпустці 24 календарні дні з 12.04.2022 по 05.05.2022 р.р. Вказаним наказом вирішено надати матеріальну допомогу на оздоровлення, виплату провести після окремого рішення правління. Але до дня звернення до суду виплати проведенні не були.Тому існує заборгованість з виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, передбачена п. 4.10 Колективного договору в сумі 4788,50 грн.
Отже, заборгованість зі сплати заробітної плати (грошові кошти), невиплачену при звільненні складає 144684 грн. 54 коп. (130319,04 грн.+9577,00 грн.+4788,5 грн.)
Послалась на те, що згідно довідки про розрахунок середньої заробітної плати її середньоденна заробітна плата становить 534,09 гривень, виходячи з даних про те, що у червні та липні 2022 року позивачем фактично відпрацьовано 61 робочий день із нарахуванням заробітної плати всього 32579,76 грн. Строк затримки виплати належних їй при звільненні сум, з урахуванням дати звільнення – 31.08.2022 року, не проведення розрахунку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців станом на 19.12.2022 року становить - 110 днів (з урахуванням ч. 6 ст. 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах військового часу», яким зупинена дія ст. 73 КЗпП України щодо визначення святкових і неробочих днів), що з урахуванням розміру її середньоденної заробітної плата – 534,09 грн. свідчить про те, що розмір середнього заробітку позивача за вказаний період становить 58749,9 грн. Отже, загальна сума заборгованості станом на дату подання позову до суду становила 203434, 44 грн. (130319,04 грн.+9577,00 грн.+4788,5 грн.+58749,9 грн.)
Під час розгляду подала заяву про відмову від частини позовних вимог про стягнення з АТ «Укрзалізниця» заборгованості, передбаченої п.4.11 Колективного договору та заявленої в сумі 130319,04грн., а в інший частині заявлених позовних вимог викладених в позовній заяві, підтримує заявлені вимоги.
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 21.06.2023 позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заробітну плату (грошові кошти), невиплачену при звільненні, яка складається із заборгованості з виплати матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 4788,50 гривень. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь період затримки розрахунку в сумі 111 624 (сто одинадцять тисяч шістсот двадцять чотири гривні) гривень. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 частину понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 гривень. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.
В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні позову відмовити. Послався на те, що судом не враховано, що з огляду на введення в дію ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та відповідне рішення правління АТ «Укрзалізниця» про призупинення додаткових виплат робітникам позовні вимоги є безпідставними.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що у період з 12.04.1995 по 31.08.2022 року позивач працювала на посадах стрільця, старшого стрільця та начальника відділення команди з охорони вантажів і об`єктів ст. Долинська (1 група) виробничого підрозділу «Знам`янський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» АТ «Укрзалізниця», що підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_1 .
31 серпня 2022 року позивач була звільнена у зв`язку з отриманням права виходу на пенсію за віком, відповідно до ст. 38 КЗПП України, згідно наказу № 33/ос від 23.08.2022 року про припинення трудового договору (контракту). Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці та копією наказу.
Відповідно до протоколу засідання комісії з установлення трудового стажу працівникам виробничого підрозділу «Знам`янський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» від 23.08.2022 №НОР-3-16/166, на підставі пункту 4.11 Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом Знамянського загону відомчої воєнізованої охорони Одеської залізниці, ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги у звязку з виходом на пенсію вперше у розмірі 8 середньомісячних заробітків. У тому ж протоколі вказано, що на підставі пункту 1.1.4 рішення правління від 14.03.2022 №Ц-45/31 Ком.т., листів від 25.03.2022 №ЦЦУП-10/195, від 22.06.2022 № ЦЦУП-10/82, від 12.07.2022 №ЦЦУП-10/366, розяснення від 08.08.2022 №ВВО-11/476 на період дії воєнного стану в Україні виплату одноразової грошової допомоги не здійснювати до окремого рішення правління.
Згідно наказу від 29.03.2022 № 244/в ОСОБА_1 передбачена виплата одноразової допомоги на оздоровлення при виході в чергову відпустку в розмірі не менше 50% тарифної ставки або посадового окладу відповідно до пункту 4.10 Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом Знамянського загону відомчої воєнізованої охорони Одеської залізниці. У цьому ж наказі зазначено, що «виплату провести після окремого рішення правління», про що було ознайомлено ОСОБА_2 , засвідчивши її підписом. 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 має право на отримання всіх спірних виплат без встановлених роботодавцем обмежень.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суд з огляду на таке.
Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтею 2 Закон України «Про оплату праці» (далі – Закон) визначено структуру заробітної плати, зокрема: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.
Організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів;трудових договорів; грантів. Законодавство про оплату праці ґрунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП), цього Закону, Закону України "Про колективні договори і угоди", Закону України "Про підприємства в Україні" та інших актів законодавства України (ст. 5, 7 Закону).
Згідно ст. 8 Закону держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.
Поряд з цим договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів (ст. 14 Закону).
Статтею 13 КЗпП визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії.
Згідно ст. 18 КЗпП положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю, незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, фізичної особи, яка використовує найману працю, так і для працівників.
Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на території України запроваджено правовий режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово продовжувався.
Згідно з пунктом 2 розділу "Прикінцеві положення" Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», главу XIX «Прикінцеві положення» КЗпП доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
Статтею 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43,44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.
З наведеного слідує, що Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є спеціальним законом на період дії воєнного стану щодо застосування окремих положень трудового законодавства.
Відповідно до ст. 11 вказаного Закону на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.
Як зазначено вище позивачка звернулась до суду щодо виплат: одноразової допомоги при звільненні; щорічної допомоги на оздоровлення.
Згідно Витягу з протоколу №Ц-54/31 засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 призупинено нарахування інших додаткових виплат, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів.
Призупинення відповідачем вказаних відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». 
Суд першої інстанції не врахував дані обставини, а аргументи відповідача, що їх відображають, проігнорував. 
Такий підхід суду першої інстанції до вирішення спору не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, адже згідно п.3 ч.4 ст.256 ЦПК України, суд повинен у мотивувальній частині рішення надати мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
З огляду на вказане, суд першої інстанції позов задовольнив необґрунтовано, оскільки за встановлених апеляційним судом обставин дії відповідача щодо обмеження спірних виплат в умовах воєнного стану є законними. 

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.
Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: Первинна профспілкова організація Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний                 О.Л.Дуковський                 Л.М.Дьомич