ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/478/24 Справа № 205/3759/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Феняк О.Р. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді - Тимченко О.О.,
суддів - Зубакової В.П., Бондар Я.М.,
за участю секретаря судового засідання – Юрченко Г.О.,

учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – Новокодацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 205/3759/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Новокодацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), про оголошення фізичної особи померлою, 

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , 

на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 10 серпня2023 року, повний текст рішення складено 15 серпня 2023 року (суддя Феняк О.Р.), –

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ

У квітні 2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заначсеною заявою, в обґрунтування якої послався на те , що він є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 під час подорожі на автодорозі М-4 «Дон», 958 км. Красносулінського району Ростовської області російської федерації, про що видане медичне свідоцтво про смерть 01.02.2023 серії НОМЕР_1 . Сестра заявника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 01.02.2023 склала довіреність на ОСОБА_4 , який мешкає ОСОБА_5 , росія, для отримання свідоцтва про смерть померлого ОСОБА_2 та його подальшого поховання. Оригінал медичного свідоцтва про смерть знаходиться у ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що заявник не може зареєструвати смерть батька, отримати свідоцтво про його смерть та оформити спадкові права. Оголошення ОСОБА_2 померлим необхідно заявнику для державної реєстрації смерті. 

Просив суд оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Вендичани Могилів Подільського району Вінницької області.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 10 серпня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що заявником ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту його прав.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду,  ОСОБА_1   посилається на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його заяву задовольнити. 

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не вказано, в який належний спосіб необхідно було відновлювати право. Висновок про те, що додані до заяви матеріали свідчать про встановлення факту смерті не узгоджується із рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2023 року, справа № 205/1708/23, яким було відмовлено у задоволенні заяви про встановлення факту смерті. В такому випадку, коли судом відмовлено як в оголошенні померлою, так і у встановленні факту смерті, наступає юридично-правовий колапс, з урахуванням того, що судом не вказано належного способу захисту права, що заздалегідь ставить у «глухий кут», коли неможливо ані встановити факт смерті, ані оголосити померлим. Обидва суди усвідомлювали, що будь-яке звернення з владними структурами російської федерації унеможливлює навіть застосування забезпечення позову через повний розрив міжурядових відносин з російською федерацією що унеможливлює отримання оригіналів будь-яких документів з приводу померлого батька.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник заінтересованої особи - Новокодацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про перенесення розгляду справи в зв`язку з тим, що йому требо явитись до ТЦК в місті Дніпро.

Так, згідно зі статтею 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду випливає, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку, що, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явились в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог пункту 11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на те, що заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі та в заяві, матеріали справи містять достатня доказів для розгляду справи по суті, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності заявника, який не з`явився в судове засідання, а тому клопотання про відкладення судового розгляду задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що громадянин України ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , є уродженцем м.Вендичани, Могилів-Подільського району, Віницької області. та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно медичного свідоцтва про смерть 01.02.2023 серії НОМЕР_1 виданого державною установою «Бюро судово-медичної експертизи» Красносулінського району Ростовської області російської федерації причиною смерті ОСОБА_2 стала «Хронічна ішемічна хвороба серця».

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, заявником обрано не належний спосіб захисту . 

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції у повній мірі не можливо з наступних підстав.

Згідно положень статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Фізична особа може бути оголошена судом померлою: якщо в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років;якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку протягом шести місяців;за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (це може бути, наприклад, землетрус у місці проживання фізичної особи, загибель повітряного судна, членом екіпажу або пасажиром якого була особа, тощо). 

Презумпція смерті - юридичне оголошення особи померлою за відсутності прямих доказів її смерті, наприклад таких як виявлення останців (трупу або скелету) що належали особі. Рішення приймається офіційними інстанціями (наприклад судом) на підставі непрямих доказів, або ж автоматично у зв`язку з тривалою безвістю. Офіційна презумпція смерті має такі ж юридичні наслідки що і звичайна констатація смерті здійснення спадкування, припинення шлюб, займання посад,тощо 

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 його батько ОСОБА_2 помер під час подорожі на автодорозі М-4 «Дон» 958 км Красносулівського району Ростовської області російської федерації, про що видане медичне свідоцтво про смерть від 01 лютого 2023 року, серії 60 № 207417551 (а.с. 9-10).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що смерть ОСОБА_2 настала на території російської федерації, тобто за кордоном.

Відповідно до пункту 3.1. Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання.

Відповідно до пункту 3.2. реєстрація смерті провадиться за письмовою заявою родичів померлого, компетентних органів країни перебування, адміністрації медичного закладу, у якому настала смерть, та інших осіб на підставі: - медичного документа про смерть, виданого медичним закладом, - довідки про смерть, виданої компетентними органами держави перебування. Ці документи додаються до актового запису про смерть.

Відповідно до пункту 3.3. свідоцтво про смерть видається близьким родичам померлого або надсилається разом з паспортним документом померлого до Міністерства закордонних справ України для передачі зазначеним вище особам.

Відповідно до пункту 3.6. реєстрація смерті громадян України, які померли в дорозі на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або іншому транспортному засобі, провадиться у найближчому дипломатичному представництві або консульській установі України при пред`явленні заявником документів, передбачених пунктом 3.2 цього розділу.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»                 № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан.

Батько заявника помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку із набранням чинності 23 грудня 2022 року Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протокол до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» № 2783-ІХ від 01 грудня 2022 року, зупинено дію Конвенції у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 та оголошення ОСОБА_2 оскільки, останній помер на території іноземної держави, тому державна реєстрація проводиться на території країни за її внутрішнім законодавством.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , однак помилився з мотивами відмови.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно з положеннями пункту 3 частини 1, частини 4 статті 376 ЦПК, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення невідповідність висновків , викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Оскільки, висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, тому колегія суддів вважає за необхідне викласти його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів б та в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції, але виключно у частині мотивів його прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 10 серпня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий                                                                О.О.Тимченко

Судді                                                                        В.П. Зубакова

                                                         Я.М.Бондар