П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  671/2514/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Андрущенко О.Ю. 
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
22 січня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Курка О. П.  Боровицького О. А. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати дії інспектора 1 батальйону 2 роти старшого лейтенанта поліції Круцько М.В. управління патрульної поліції в Тернопільській області протиправними та скасувати постанову серії ЕАТ № 8047518 від 30.10.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
В обґрунтування зазначив, що відповідно до винесеної постанови ОСОБА_1 визнано винним у здійснені правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Як зазначено в постанові, 30.10.2023 о 22:47 год. водій керував ТЗ без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1.а ПДР – порушення водіями ТЗ використання освітлювальних приладів в темну пору, в умовах недостатньої видимості в тунелях. Накладено на позивача штраф в розмірі 510 грн..
Постанову вважає протиправною, оскільки враховуючи, що була темна пора доби, позивач керував вантажним автомобілем із включеним ближнім світлом фар, де на посту був зупинений працівниками поліції. Їхати без світла позивач не міг так як була темна пора доби. Крім цього, світло фар в автомобілі вмикається автоматично в темну пору доби.
Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2023 року позов задоволено. 
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8047518 від 30.10.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП – закрито.
Стягнуто з управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департаментом патрульної поліції подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Так, апелянт наполягає на тому, що УПП в Тернопільській області ДПП 15 листопада 2023 року, отримано ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 14 листопада 2023 року про відкриття провадження у справі № 671/2514/23. Вказаною ухвалою суду надано відповідачу строк для подання відзиву на позов з відповідними додатками до 31 липня 2023 року, чим вже порушено права відповідача на те, щоб висловити свою позицію в даній адміністративній справі та надати докази по справі. Відповідно до ч. 5 ст. 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі. Як вбачається з матеріалів справи, сектором документального забезпечення відзив на адміністративний позов був занесений в відділення Укрпошти 20.11.2023 року, що підтверджується списком рекомендованих листів Укрпошти від 20.11.2023 року. Відтак, апелянт вважає, що суд першої інстанції, в порушення вимог чинного законодавства, за перше судове засідання, яке відбулось 23.11.2023 року, прийняв не правове рішення по вказаній адміністративній справі, не зважаючи на поданий відповідачем в строк, визначений ст. 162 КАС України відзив та долучені до нього докази скоєння адміністративного правопорушення позивачем.
Ухвалою суду від 08 січня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними у справі доказами, 30.10.2023 постановою 1 батальйону 2 роти старшим лейтенантом поліції Круцько М.В. управління патрульної поліції в Тернопільській області серії ЕАТ № 8047518 Шевчука С.П. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Згідно із вказаною постановою ОСОБА_1 23.10.2023 о 22 год. 47 хв. у Тернопільській області, Зборівська дорога М 09 35 км керував транспортним засобом DAF FI CF 85/410 д.н.з. НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п.19.1 (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на свій обов`язок як суб`єкта владних повноважень надати докази правомірності свого рішення, відповідачем жодних доказів на спростування тверджень позивача не надано. При цьому, у позовній заяві позивач факт вчинення адміністративних правопорушень заперечує, відтак наявні підстави для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення
Колегія суддів, надаючи оцінку спірним правовідносинам, погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно п.19.1 (а) ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої:
а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла;
б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі;
в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.
За приписами ч.2 ст.122 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо правомірності прийняття оскаржуваної постанови, колегія суддів зважає на наступне.
Так, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що відповідача було позбавлено можливості надати відзив на позовну заяву з доказами вчинення адміністративного правопорушення, оскільки строк на подачу відзиву встановлений з порушенням вимог ст. 162 КАС України. 
Згідно із ч.5 ст.162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.
Із даного приводу колегія суддів зауважує, що положеннями ст.286 КАС України визначені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 даної статті адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відтак, апелянт доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано вимоги ч.5 ст.162 КАС України щодо строку подачі відзиву є помилковими, оскільки останні не застосовуються при розгляді окремих категорій термінових адміністративних справ. 
Крім того, матеріалами справи підтверджується, як і визнається апелянтом, що 15 листопада 2023 року, відповідачем отримано ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 14 листопада 2023 року про відкриття провадження у справі № 671/2514/23. Справу призначено до слухання на 13 год. 00 хв. 23.11.2023 року. Вказаною ухвалою суду надано відповідачу строк для подання відзиву на позов з відповідними додатками до 31 липня 2023 року. 
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що описка, допущена судом першої інстанції  стосовно зазначення строку подачі відзиву на позовну заяву жодним чином не позбавила відповідача можливості реалізувати обов`язок, визначений ч.2 ст.77 КАС України, оскільки останній був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, однак повноважного представника в судове засідання не направив і на момент винесення оскаржуваного судового рішення відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.  
Більше того, за приписами ч.2 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Зважаючи на те, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, а також на той факт, що дана справа відноситься до окремих категорій термінових адміністративних справ, відповідач мав реальну можливість подати усі наявні у нього докази, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, які мали надійти до суду першої інстанції на момент розгляду справи. 
Більше того, до апеляційної скарги не додано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач звертався до суду першої інстанції з метою виправлення описки в частині надання строку на подачу відзиву на позовну заяву обо з метою надання додаткового строку на підготовку відзиву. 
Положеннями ч.2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
З урахуванням вищенаведених вимог КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень, неналежним чином виконав покладені на нього обов`язки та проявив пасивну поведінку при розгляді даної справи в суді першої інстанції, у зв`язку із чим без поважних причин вчасно не подав наявні у нього докази на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.
Зважаючи на те, що у позовній заяві позивач факт вчинення адміністративного правопорушення заперечує, відтак наявні підстави для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, що вказує на обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Курко О. П.    Боровицький О. А.