Номер провадження: 22-ц/813/1783/24 
Справа № 507/358/22
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О.В.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя — Кострицький В.В. (суддя - доповідач),
судді – Назарова В.А.., Коновалова В.А.,
за участю секретаря судового засідання Пухи А.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 15 червня 2023 року, постановлену у складі судді Вужиловського О.В., у приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 , заінтересована особа в.о. начальника Любашівського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мушар Павла Дмитровича про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, скасування постанов про встановлення обмежень,-
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст заявленої скарги та обставини справи
24.04.2023 року скаржник звернувся до суду з зазначеною скаргою, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що на виконанні Любашівського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) знаходилось виконавче провадження № 70802163 відкрите 20.01.2023 року з примусового виконання судового наказу, виданого Любашівським районним судом Одеської області № 507/358/22 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини із усіх видів його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.
20.01.2023 року було відкрито виконавче провадження за вказаним судовим наказом.
06.04.2023 року в.о.начальника Любашівського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мушар Павлом Дмитровичем було винесено постанови про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про арешт майна (транспортного засобу) боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Підставою для винесення вказаних постанов була наявна заборгованість із сплати аліментів, яку визначив державний виконавець.
30.03.2023 року в.о.начальника Любашівського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мушар Павло Дмитрович склав розрахунок заборгованості станом на 01.04.2023 року по сплаті аліментів ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 70802163 відкрите 20.01.2023 року з примусового виконання судового наказу, виданого Любашівським районним судом Одеської області № 507/358/22 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини із усіх видів його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, визначивши заборгованість - 15383 грн. 76 коп.
Однак, при складанні вказаного розрахунку, який став підставою для винесення постанов щодо обмеження прав боржника та накладення арешту на його майно, державним виконавцем не було прийнято до уваги зроблені боржником платежі, а саме: 07.03.2023 року – 4250 грн., 31.03.2023 року – 12000 грн. Зазначені суми є значними та практично покривають наявну заборгованість.
Тому, просив задовольнити його скаргу, скасувати розрахунок заборгованості від 30.03.2023 року в.о.начальника Любашівського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мушар Павла Дмитровича на 01.04.2023 року по сплаті аліментів ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 70802163, а також скасувати всі постанови про тимчасові обмеження стосовно нього від 06.04.2023 року.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали
Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 15 червня 2023 року Скаргу ОСОБА_3 , заінтересована особа в.о.начальника Любашівського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мушар Павла Дмитровича про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, скасування постанов про встановлення обмежень — задовольнити. Визнано протиправними дії в.о. начальника Любашівського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мушар Павла Дмитровича щодо встановлення заборгованості станом на 01.04.2023 року по сплаті аліментів ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 70802163. Визнано протиправними дії в.о. начальника Любашівського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мушар Павла Дмитровича з винесення Постанов від 06.04.2023 року про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про арешт майна (транспортного засобу) боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії по виконавчому провадженню №70802163. Зобов`язано державного виконавця Савранського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), в якого у провадженні перебуває виконавче провадження № 70802163 усунути вказані порушення: - скасувати розрахунок заборгованості в.о.начальника Любашівського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мушар Павла Дмитровича щодо встановлення заборгованості станом на 01.04.2023 року по сплаті аліментів ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 70802163; - скасувати тимчасові обмеження відносно боржника ОСОБА_3 : про арешт коштів боржника від 06.04.2023 року; про арешт майна боржника від 06.04.2023 року; про арешт майна (транспортного засобу) боржника від 06.04.2023 року; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 06.04.2023 року; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 06.04.2023 року; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 06.04.2023 року.
В обґрунтування оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначав, що скаржник ОСОБА_3 07.03.2023 року сплатив 4250 грн. в рахунок погашення заборгованості по аліментах, 31.03.2023 року – 12000 грн., 04.04.2023 року – 34000 грн. Вказані суми не були враховані державним виконавцем при встановленні заборгованості станом на 01.04.2023 року та на дату винесення постанови щодо встановлення обмежень відносно боржника. Розрахунок заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів по виконавчому провадженню № 70802163 відкрите 20.01.2023 року з примусового виконання судового наказу, виданого Любашівським районним судом Одеської області № 507/358/22 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини із усіх видів його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку складено протиправно, без врахування всіх здійснених ОСОБА_3 платежів, суд вважає, що постанови про встановлення тимчасового обмежень боржника та накладення арешту на його майно від 06.04.2023 року винесено без достатніх правових підстав, а саме без встановлення заборгованості з урахуванням сплачених платежів ОСОБА_3 . В зв`язку з викладеним, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 щодо неправомірності дій держаного виконавця щодо встановлення заборгованості по сплаті аліментів та винесення постанов про тимчасові обмеження відносно нього підлягає задоволенню, в зв`язку з чим необхідно вищевказані дії визнати неправомірними та зобов`язати державного виконавця Савранського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), в якого у провадженні перебуває виконавче провадження № 70802163 усунути вказані порушення шляхом скасування протиправних постанов. 

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги 
Не погодившись з вказаним рішенням, представник позивача звернулась з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного суду, відповідно до якої просила скасувати оскаржувану ухвалу оскаржувану та ухвалити нову, якою відмовити ОСОБА_3 у задоволенні скарги в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що з заявою про розрахунок заборгованості звернулась представник стягувача з заявою від 09.03.23 року на отримання довідки про заборгованість, державний виконавець надав розрахунок заборгованості 10.03.2023р за номером № 653 станом на 01.03.2023р. Також після направлення заяви від 25.03.2023 року про накладення арештів та заборон відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника у зв?язку з виникненням заборгованості більш ніж 3 місяця. Але після отримання даної заяви, а також після встановлення державним виконавцем заборгованості, даних постанов ухвалено не було, тому стягувач звернулась на гарячу лінію зі скаргою. І тільки після цього були накладені дані постанови. Відтак постанови були винесені 06.04.2023 року. Зазначали, що матеріали справи не містять, заяви про надання розрахунку заборгованості від 30.03.2023 року, є заява про ознайомлення, яка подана представником боржника 10.04.2023 року, тa яка ознайомилась з виконавчою справою 12.04.2023 року. Є розрахунок заборгованості, складений 30.03.2023 року, який датований 12.04.2023 року за № 1096. Також матеріали справи містить заяву про перерахунок заборгованості, яка подана представником 14.04.2023 року, та до даної заяві додані 2 платіжних доручення які датовані 31.03. 23р. на суму 12 000 гривень, та 04.04.2023р. на суму 3400 гривень. Також матеріали справи містить розрахунок заборгованості, від 30.03.2023р. станом на 01.04.2023 рік, заборгованість складає 15383,76 гривень. Тобто теж заборгованість складає більше ніж за 3 місяця. Зазначали, що боржник надав державному виконавцю, підтвердження сплати частково заборгованості вже після складання розрахунку заборгованості, тобто 30.03.2023 року, та після винесення постанов, а саме 06.04.2023 року, лише через 8 дні 14.04.2023р. Відтак державний виконавець діяв в межах закону. Також суд першої інстанції не врахував, що спочатку кошти зараховуються на погашення заборгованості, тобто станом на 01.04.2023 року заборгованість складала 15383,76 гривень, та дана довідка була складена 30.03.2023 року, тобто до сплати заборгованості у сумі 12 000 гривень, 31.03.2023 року, дані кошти не були враховані державним виконавцем, оскільки зарахування на рахунок може відбуватись впродовж 3 днів, а підтвердження оплати боржник не надавав. Тому боржник просить суд визнати не дійсним розрахунок заборгованості від 30.03.2023р. станом на 01.04.2023 року, тобто державний виконавець здійснюючі даний розрахунок виходив з даних, які були станом на 30.01.2023 року, а боржник почав сплачувати 31.03.2023 року, 04.04.2023 року. Тобто вже після складання даної довідки. Натомість є заява від представника боржника, про ознайомлення з матеріалами справи від 10.04.2023 року, тобто після того, як були винесені дані постанови, та?є заява від представника боржника від 14.04.2023 року про перерахунок заборгованості. Також суд посилається на те, що боржником 04.04.23р. були сплачені кошти у розмірі 34 000 гривень, але даної квитанції в матеріалах справи не має, та стягувач даної суми не отримувала. Таким чином, при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з ОСОБА_5 , слід виходити з того, що визначено у виконавчому листі, яка повинна нараховуватись відповідно до ст. 195 СК України та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Заборгованість станом на 01.03.2023 року становила 16 717 гр.01 коп., без врахування березня, станом на 01.04.2023 рік 15383,76 гривень, без врахування платежу за квітень, відтак сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, але суд першої інстанції не взяв до уваги дані довідки, відтак державний виконавець діяв відповідно до закону, а саме до 4. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Після сплати заборгованості, боржник не звернувся з заявами про скасування постанов, лише подав заяву 10.04.2023 про ознайомлення та 14.04.2023 року npo перерахунок заборгованості. Як зазначає сам боржник він оплачував заборгованість після звернення стягувача з заявою про накладення арешту, а саме після 25.03.2023 року, останній платіж по квитанції зазначена дата 04.04.2023 року, але як вже було зазначено суми у розмірі 34 000 грн. Зазначали, що боржник не сплачував, а стягувач не отримала. Вважала, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень, та відповідно до закону. Довідка про заборгованість дійсна в продовж місяця, тобто довідку, яку оскаржує боржник станом на 30.04.2023 вже була не дійсною. Та визнавати у судовому провадженні не потребувала. Боржник мав право звернутися до державного виконався з заявою про скасування арештів після сплати заборгованості, але вибрав інший способу захисту, що і привело до постановлення ухвали суду першої інстанції, яка не відповідає обставинам справи. 
Явка в судове засідання
Сторони та їх представники повідомлені належним чином, про час місце та дату судового засідання, про те в судове засідання не з`явились, що не заважає розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом апеляційної інстанції встановлено наступне.
Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою , якщо вважають, що рішенням , дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу , порушено їхні права чи свободи.
Судовою колегією встановлено, що на виконанні Любашівського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) знаходилось виконавче провадження № 70802163 відкрите 20.01.2023 року з примусового виконання судового наказу, виданого Любашівським районним судом Одеської області № 507/358/22 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини із усіх видів його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.
20.01.2023 року було відкрито виконавче провадження за вказаним судовим наказом.
06.04.2023 року в.о.начальника Любашівського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мушар Павлом Дмитровичем було винесено постанови про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про арешт майна (транспортного засобу) боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Підставою для винесення вказаних постанов була наявна заборгованість із сплати аліментів, яку визначив державний виконавець.
З наданих суду копій платіжних доручень видно, що скаржник ОСОБА_3 07.03.2023 року сплатив 4250 грн. в рахунок погашення заборгованості по аліментах, 31.03.2023 року – 12000 грн., 04.04.2023 року – 3400 грн. Вказані суми не були враховані державним виконавцем при встановленні заборгованості станом на 01.04.2023 року та на дату винесення постанови щодо встановлення обмежень відносно боржника.
Враховуючи, що розрахунок заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів по виконавчому провадженню № 70802163 відкрите 20.01.2023 року з примусового виконання судового наказу, виданого Любашівським районним судом Одеської області № 507/358/22 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини із усіх видів його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку складено протиправно, без врахування всіх здійснених ОСОБА_3 платежів, судова колегія вважає, що постанови про встановлення тимчасового обмежень боржника та накладення арешту на його майно від 06.04.2023 року винесено без достатніх правових підстав, а саме без встановлення заборгованості з урахуванням сплачених платежів ОСОБА_3 .
Згідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
В зв`язку з викладеним, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 щодо неправомірності дій держаного виконавця щодо встановлення заборгованості по сплаті аліментів та винесення постанов про тимчасові обмеження відносно нього підлягає задоволенню, в зв`язку з чим необхідно вищевказані дії визнати неправомірними та зобов`язати державного виконавця Савранського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), в якого у провадженні перебуває виконавче провадження № 70802163 усунути вказані порушення шляхом скасування протиправних постанов.
Щодо доводів апеляційної скарги, що на рахунок ОСОБА_2 не зараховано вищеперелічені суми, апеляційний суд зазначає, що постановами державного виконавця Любашівського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мушар П.Д. по виконавчому провадженню № 70802163 відкритому 20.01.2023 року було винесено 06.04.2023 року постанови про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про арешт майна (транспортного засобу) боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. 01.04.2023 року ОСОБА_3 заборгованість було сплачено, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, то в цьому випадку доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, через те що їх спростовано належними та допустимими доказами по справі.
З урахуванням всього вище наведеного, суд першої інстанцій дійшов вірного висновку, що у задоволенні апеляційних вимог слід відмовити, але ж змінити ухвалу в частині що ОСОБА_3 04.04.2023 року було погашено заборгованість по аліментам 34000 грн , так як в матеріалах справи наявна відповідна платіжна інструкція про погашення заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів 04.04.2024 року у розмірі 3400 грн. (а.с.24) а не 34000 гривень як помилково зазначено в ухвалі суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, однак не спростували висновків суду першої інстанції про задоволення скарги на дії в.о.начальника Любашівського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мушар Павла Дмитровича , апеляційний суд, на підставі ст. 376 ЦПК України, вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково та змінити рішення суду першої інстанції в частині його мотивування.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 15 червня 2023 рокузмінити в частині мотивування, виключивши посилання суду на те, що 04.04.2024 року ОСОБА_3 було погашено заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 34000 грн, та зазначивши вірне 04.04.2024 року ОСОБА_3 було погашено заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 3400 грн..
В іншій частині ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 15 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 12 березня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

В.А.Коновалова