ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/10958/21
Провадження № 22-ц/4820/173/24

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 листопада 2023 року, суддя Салоїд Н.М., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У квітні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», (далі - Банк), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору №б/н від 16.06.2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг складає єдиний договір, укладений між Банком та ОСОБА_1 .
У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 13.04.2021 року заборгованість ОСОБА_1 становить 39769,56 грн., яка складається з 33355,80 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту та 6413,76 грн. заборгованості за простроченими відсотками.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.11.2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 31034,82 грн., з них - 24621,16 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6413,76 грн. відсотків за простроченими відсотками та 1771,40 грн. судових витрат по сплаті судового збору.
Стягуючи частково заборгованість суд виходив з того, що Банк надав позичальнику кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, які, однак, не були повністю повернуті відповідачем, тому заборгованість за тілом кредиту в межах кредитного ліміту, затвердженого на відповідний строк кредитування, який становив 24621,16 грн., підлягає стягненню на користь Банку. В підписаній  ОСОБА_1  заяві та паспорті споживчого кредитування погоджені умови щодо сплати відсотків, неустойки, яка може бути застосована Банком в разі порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тому по суті відповідач погодився з умовами кредитування. Враховуючи, що сторони погодили відсоткову ставку, на підтвердження чого слугує паспорт споживчого кредитування, стягненню також підлягають відсотки за користуванням кредиту в сумі 6413,76 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що рішення суду є незаконним, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права. 
Судом першої інстанції належним чином не перевірено його доводів, які мають значення для правильного вирішення справи, не надано належної оцінки доказам. 
Зокрема, не надано правової оцінки тій обставині, що ним не було узгоджено процентної ставки на розмір простроченого тіла кредиту, згідно зі ст. 625 ЦК України. Розрахунки заборгованості, надані Банком, не містять відомостей про посадову особу, яка їх склала та дату їх складання. 
Суд не взяв до уваги, що за рахунок тіла кредиту проводилося погашення нарахованих відсотків, розмір яких між сторонами не узгоджувався, внаслідок чого розмір тіла кредиту був штучно збільшений. 
Позивачем не було надано до суду доказів щодо спірної суми кредитної заборгованості станом на день подання позову до суду. 
Банком пропущено строк звернення до суду з позовом, оскільки він підписав заяву про відкриття поточного рахунку 16.06.2011 року, в той час як Банк звернувся до суду із позовом в квітні 2021 року.
Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Встановлено, що 16.06.2011 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Банку із заявою-анкетою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, виявивши бажання оформити на своє ім`я платіжну карту.
Вказана заява-анкета містить текст, за змістом якого особа, що її заповнює, дає згоду на те, що ця заява-анкета разом з пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами складають договір надання банківських послуг.
Згідно з довідкою Банку, кредитний ліміт протягом строку кредитування неодноразово збільшувався і станом на 30.10.2020 року був встановлений у розмірі 24621,16 грн. (а.с. 16). 
Зі змісту виписки по рахунку відповідача вбачається, що він користувався виданою йому позивачем карткою, використовував і повертав кошти Банку. 
Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості за договором б/н від 16.06.2011 року, відповідач станом на 13.04.2021 року має заборгованість по кредиту в розмірі 39769,56 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 33355,80 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 6413,76 грн.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 16.06.2011 року розмір процентів за користування кредитом не зазначено.
Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими процентами за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомилася і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірі і порядку нарахування.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин, тобто з часу підписання анкети-заяви від 16.06.2011 року, до моменту звернення до суду з указаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19).
За таких обставин також слід визнати необґрунтованими твердження позивача щодо встановлення процентів, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту в розмір 86,4% річних для картки «Універсальна» та 84,0% річних для картки «Універсальна Голд», на підставі п.2.1.1.2.12 Умов та Правил, в редакції, що почала діяти з 01.03.2019 року. 
Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості за договором б/н від 16.06.2011 року, станом на 13.04.2021 року заборгованість ОСОБА_1 становить 39769,56 грн., яка складається з 33355,80 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту та 6413,76 грн. заборгованості за простроченими відсотками.
Стягуючи в повному розмірі заборгованість за простроченими відсотками в сумі 6413,76 грн., суд першої інстанції не врахував, що Банк, пред`являючи позов, на підтвердження своїх вимог, крім витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, також послався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 14.06.2011 року, яка підписана ОСОБА_1 , згідно з якою розмір процентів за користування кредитом становить 2,5% в місяць (30% річних).
Як вбачається з наданого Банком розрахунку заборгованості станом на 31.03.2015 року залишок заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, що були розраховані Банком виходячи не більше ніж з 2,5% (30% на рік), на місяць становив 134,61грн. (а.с. 10). 
Колегія суддів також враховує, що починаючи з 01.09.2014 року Банком, всупереч погодженим між сторонами умовам договору, проведено розрахунок заборгованості відповідача за підвищеною процентною ставкою у розмірі 2,9% в місяць (34,80% річних). 
З урахуванням відсутності іншого розрахунку заборгованості, який містив би посилання на процентну ставку в 30% колегія суддів дійшла висновку, що до уваги належить брати наданий суду розрахунок в частині визначення заборгованості відповідача до підняття процентної ставки вище 2,5% на місяць, згідно з яким заборгованість зі сплати процентів у відповідача відсутня.
На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та не в повній мірі встановив фактичні обставини у справі, дійшовши помилкових висновків щодо погодження між сторонами умов кредитування на всі заявлені Банком відсоткові ставки, у зв`язку з чим оскаржуване рішення в частині стягнення відсотків підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення із відповідача на користь Банку відсотків в сумі 134,61 грн.
В іншій частині доводи апелянта щодо відсутності підстав для стягнення з нього тіла кредиту є необґрунтованими та матеріалами справи не підтверджуються.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Доводи апелянта щодо пропуску Банком строку позовної давності колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_1 користувався платіжною карткою Банку до 26.07.2020 року, в тому числі здійснив часткове погашення заборгованості в розмірі 700 грн. - 24.06.2020 року, чим перервав строк дії позовної давності відведеного для подання позову Банком.
У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, скасуванням оскаржуваного судового рішення, відповідно до положень ст. 140 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Банку підлягають стягненню судові витрати, понесені в суді першої інстанції пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1413,05 грн. (24755,77 грн.х(24621,16 грн.+134,61 грн.)х(100%:39769,56 грн.)х2270 грн.:100% = 1413,05 грн.). При зверненні до апеляційного суду ОСОБА_1 сплатив 3405 грн., в той час як апеляційна скарга задоволена на 20,23% (6279,15 грн.х(6413,76 грн.-134,61 грн.):31034,92 грн. (24621,16+6413,76):100), тому з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги на користь апелянта з відповідача підлягає стягнення 688,83 грн. судових витрат: (20,23%х 3405 грн.:100% = 688,83 грн.). 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 листопада 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» процентів скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 134,61 грн. процентів, нарахованих відповідно до кредитного договору № б/н від 16.06.2011 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1413,05 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді першої інстанції.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 688,83 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                 Р.С. Гринчук

                                                                               А.М. Костенко

                       Т.В. Спірідонова