Справа № 161/9774/23  Провадження №33/802/244/24 	Головуючий у 1 інстанції:Крупінська С. С. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., перевіривши матеріали за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.08.2023,
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді в розмірі 170 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536 грн. 80 коп.
ОСОБА_1 не погоджуючись із такою постановою судді, 07.03.2024 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність просить скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
Разом з тим, ОСОБА_1 подав письмове клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження цього судового рішення вважаючи, що такий строк було прощено з поважних на те причин.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до наступного висновку.
Частиною 2 ст.7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
З матеріалів справи вбачається, що 10.08.2024 суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області постановлено судове рішення щодо ОСОБА_1 , і при його постановленні безпосередню участь брав він та його захисник. Судове рішення було проголошено у їх присутності, у тому числі порядок і строк його апеляційного оскарження.
Також встановлено і те, що ОСОБА_1 неодноразово, а саме 9-ть разів, подавав до Волинського апеляційного суду апеляційні скарги на це судове рішення із клопотаннями про поновлення строку на апеляційне оскарження.
У період з серпня 2023 року по лютий 2024 року Волинським апеляційним судом постановлялись судові рішення, якими було відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та на підставі ч.2 ст.294 КУпАП повернуто йому апеляційні скарги.
Крім того, апеляційні скарги повертались також у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 фактично звертався із скаргами на судове рішення, яке вже було предметом апеляційного розгляду і з урахуванням положень ст.294 КУпАП набрало законної сили.
Однак, незважаючи на таке ОСОБА_1 07.03.2024 знову ж, поза межами 10-денного строку оскарження судового рішення, визначеного ст.294 КУпАП, подав до Волинського апеляційного суду апеляційну скаргу та письмове клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду від 10.08.2023.
З цього приводу апеляційний суд вкотре зазначає таке.
Дійсно, Конституція України у ст.55 гарантує кожному право на судовий захист, а ст.6 Конвенції закріплює право на справедливий суд. При цьому, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що право на суд і право на доступ не є абсолютними, права можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушують зміст цих прав (п.59 рішення «Де Жуфр де ла Прадель проти Франції», п.28 рішення «Станєв проти Болгарії»).
Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду, який в свою чергу визначає, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового його вирішення.
У постановлених в цій справі постановах Волинського апеляційного суду чітко неодноразово було зазначено, що ОСОБА_1 пропустив строк апеляційного оскарження судового рішення, яке постановлено щодо нього і без поважних на це причин, а також про те, що оскарження судового рішення, яке фактично було предметом апеляційного розгляду та набрало законної сили, положеннями КУпАП, не передбачено.
А тому, подана ОСОБА_1 апеляційна скарга із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення підлягає поверненню особі, яка їх подала.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.08.2023, повернути особі, яка її подала.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                                        В.А. Подолюк