УХВАЛА
19 лютого 2024 року
м. Київ
справа № 200/19233/16
провадження № 61-18102ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В.
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року у частині первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новокодацький відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Надтока Зінаїда Василівна, про визнання права власності на нежитлове приміщення та скасування державної реєстрації права власності та
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до 
ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новокодацький відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління (далі - ГТУ) юстиції у Дніпропетровській області, нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Надтока З. В., про визнання права власності на нежитлове приміщення та скасування державної реєстрації права власності.
19 квітня 2018 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, з урахуванням ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року про виправлення описки, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 45,2 кв. м.
Скасовано запис № 16816627 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 та скасовано запис № 16816582 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 за кожним на 1/2 частини приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 45,2 кв. м, на підставі договору купівлі-продажу від 03 квітня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л. Г. за № 1740. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 відмовлено.
06 лютого 2019 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Бабушкінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року скасовано. У задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.
30 вересня 2020 року постановою Верховного Суду постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року в оскарженій частині вирішення позову ОСОБА_2 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
17 листопада 2020 року постановою Дніпровського апеляційного суду рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року 
(у переданій Верховним Судом на новий розгляд частині) залишено без змін.
17 червня 2021 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Бабушкінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року залишено без змін.
15 червня 2022 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року та постанову Верховного Суду від 17 червня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
29 березня 2023 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року без змін.
01 листопада 2023 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу 
ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року в частині вирішення первісних  позовних вимог 
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новокодацький відділ державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУ юстиції у Дніпропетровській області, нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Надтока З. В., про визнання права власності на нежитлове приміщення та скасування державної реєстрації права власності - залишено без змін.
15 грудня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року, просить їх скасувати,  позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 , 
ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.  
16 січня 2024 року ухвалою Верховного Суду відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року в частині зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко І. В., нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Надтока З. В., про визнання електронних торгів недійсними, скасування акта про проведення прилюдних торгів, скасування свідоцтва про придбання майна відповідно до 
пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, з підстав того, щоза наслідками касаційних переглядів справи рішення Бабушкінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року в частині зустрічного позову не оскаржувалися та не переглядалися; постанови касаційного суду стосуються лише і виключно первісного позову; Дніпровський апеляційний суд у мотивувальній частині постанови від 29 березня 2023 року зазначив межі апеляційного перегляду справи та вказав, що апеляційний суд розглядає справу в частині первісного позову, оскільки в частині зустрічного позову залишилася чинною постанова Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 
2019 року. 
17 січня 2024 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року в частині первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новокодацький відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Надтока З. В., про визнання права власності на нежитлове приміщення та скасування державної реєстрації права власності залишено без руху та надано заявниці десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, а саме для звернення до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням підстав для його поновлення та наданням доказів на їх підтвердження; для сплати судового збору за подання касаційної скарги; для уточнення підстав касаційного оскарження; для подання до Верховного Суду виправленої касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392ЦПК України; для надання копій касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
Верховний Суд, зокрема, встановив, що ОСОБА_1 до касаційної скарги не додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.
Доказів про отримання копії оскаржуваної постанови в суді апеляційної інстанції 
16 листопада 2023 року та на підтвердження порушення апеляційним судом порядку вручення судового рішення, передбаченого статтями 272, 386 ЦПК України, заявницею  не надано.
30 січня 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, зі змісту якого та доданих до нього додатків встановлено часткове виконання особою, яка подає касаційну скаргу, вимог ухвали, а саме: надано квитанцію про сплату судового збору та подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.
Недоліки щодо подання виправленої касаційної скарги з уточненням підстав касаційного оскарження та копії виправленої касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи ОСОБА_1 не усунула.
Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтовано тим, що повний текст оскаржуваної постанови на адресу заявниці судом не надсилався, зі змістом постанови апеляційного суду вона ознайомилася 16 листопада 2023 року в Дніпровському апеляційному суді, що підтверджується, на її переконання, фотокопією заяви про видачу судового рішення.
Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися, як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і незалежних від волі та поведінки особи причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.
В ухвалі від 17 січня 2024 року касаційний суд зазначив, що заявниці необхідно надати докази своєчасності направлення судом апеляційної інстанції копії оскаржуваного судового рішення, зокрема, у вигляді довідки суду першої або апеляційної інстанції про те, яким чином та коли заявниці направлена та/або вручена копія оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
До касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності
(пункт 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
З аналізу вказаних норм права можна зробити висновок про те, що у заявника, який отримав повне судове рішення не в день його проголошення або складення, наявний обов`язок надати суду докази, які б підтвердили дату отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.
Такими доказами можуть бути копія конверта, яким апеляційним судом направлено копію оскаржуваної постанови, довідка суду першої або апеляційної інстанції про те, яким чином та коли заявниці направлена та/або вручена копія оскаржуваного судового рішення тощо.
Повторне посилання у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження на ту обставину, що копію постанови отримано нею 16 листопада 2023 року, яка визнана неповажною, не є належним усуненням недоліку касаційної скарги і свідчить про невиконання вимог ухвали у цій частині.
Долучена до заяви про поновлення строку на касаційне оскарження фотокопія заяви про отримання оскаржуваної постанови майже через вісім місяців з дня її ухвалення не є доказом, який підтверджує дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, оскільки не вбачається можливим встановити, чи суд вручав заявниці копію оскаржуваної ухвали та чи нею не отримано копію постанови раніше в інший спосіб. 
Доказів порушення апеляційним судом порядку вручення судового рішення, передбаченого статтею 272 ЦПК України, у вигляді довідки суду першої або апеляційної інстанції заявницею до клопотання не надано.
При цьому колегія суддів приймає до уваги, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року та постанови суду апеляційної інстанції як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_3 оскаржувалися неодноразово.
З відкритої інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року у травні 2023 року оскаржив у касаційному порядку ОСОБА_3 
16 червня 2023 року Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду поновлено ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року, відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали цивільної справи № 200/19233/16-ц.
Згідно з частиною сьомою статті 394 ЦПК України, ухвала про відкриття касаційного провадження надсилається скаржнику та учасникам справи, яким додаються копії касаційної скарги та доданих до неї документів.
Тобто, усі сторони повідомляються про відкриття касаційного провадження, відповідно, ОСОБА_1 також була обізнана з наявністю постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року.
01 листопада 2023 року за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_3 . Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду ухвалено постанову, якою касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 залишено без змін.
З матеріалів касаційного провадження № 61-6670св23 за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 
від 19 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року встановлено, що, звертаючись до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду 01 травня 2023 року, він зазначав адресою місця проживання, як свого, так і ОСОБА_1 , - АДРЕСА_3 . Відправником поштової кореспонденції на конверті зі штрих-кодовим ідентифікатором АТ «Укрпошта» № 4902401794466 зазначено: 49026, м. Дніпро, вул. Єнісейська, буд. 103, 
ОСОБА_3 .
Таку ж адресу вказала і ОСОБА_1 , звертаючись із цією касаційною скаргою на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року у грудні 2023 року (касаційне провадження 61-18102ск23). Відправником поштової кореспонденції на конверті зі штрих-кодовим ідентифікатором АТ «Укрпошта» № 4910112165089 зазначено: 49026, м. Дніпро, вул. Єнісейська, буд. 103, ОСОБА_1 .
Тобто, проживаючи в травні 2023 року з ОСОБА_3 за однією адресою, ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість знати про наявність постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року.
Інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження заявницею не наведено.
Касаційний суд висновує про неповажність наведених ОСОБА_1 підстав для поновлення строку касаційного оскарження судових рішень.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини зазначив (далі - ЄСПЛ), що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ 
від 07 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, 
§ 35).
ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, 
№ 17160/06 та № 35548/06, § 34).
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 (провадження № 11-24апп21), процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду при виявленні недоліків, зокрема, апеляційної скарги. Як у випадку невиконання вимог статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо форми та змісту скарги, так і вимог щодо дотримання строку апеляційного оскарження, зокрема, відсутності відповідного клопотання чи визнання вказаних у ньому підстав неповажними, - апеляційна скарга залишається без руху. 
Водночас неусунення певних недоліків скарги передбачають різні правові наслідки, а саме:
- повернення судом апеляційної інстанції скарги - у разі неусунення недоліків щодо її форми та змісту, визначених у статті 296 КАС України (пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України), при цьому скаржник не позбавлений права знову подати апеляційну скаргу з дотриманням встановлених до неї законом вимог;
- відмова судом апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження - у разі неусунення недоліків, пов`язаних із недотриманням вимог щодо дотримання строку та ініціюванням перед судом питання про його поновлення, що також є передумовою для відмови в подальшому у відкритті провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення (пункти 3, 4 частини першої статті 299 КАС України).
На переконання Великої Палати Верховного Суду, до поданої з пропуском строку скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних у ньому підстав неповажними), яка, окрім цього, має інші недоліки і такі недоліки скарги після залишення її судом без руху не усунено, зокрема, не подано відповідного клопотання із зазначенням інших причин для поновлення строку, слід застосовувати наслідки, передбачені пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України.
Такий висновок застосовний і при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження.
15 грудня 2017 року набули чинності КАС України, ЦПК України та Господарський процесуальний кодекс України, які в основному є уніфікованими.
Так, підстави повернення апеляційної скарги в КАС України та ЦПК України є аналогічними, а підстави повернення касаційної скарги такі ж, як підстави повернення апеляційної скарги.
Так само є уніфікованими і підстави відмови у відкритті апеляційного провадження у КАС України та ЦПК України.
Тому при вирішенні питання про долю касаційної скарги, яка подана з порушенням строку на касаційне оскарження та мала інші недоліки щодо форми та змісту, необхідно враховувати, що абзац 2 частини третьої статті 393 ЦПК України у контексті частини четвертої статті 394 ЦПК України передбачає необхідність відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки навіть усунення певних недоліків касаційної скарги, пов`язаних з її формою та змістом, за відсутності підстав для поновлення строку подання скарги, однаково виключає можливість відкриття касаційного провадження за такою скаргою.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.
За таких обставин касаційний суд зобов`язаний відмовити у відкритті касаційного провадження.
ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням підстав для його поновлення, які визнані касаційним судом неповажними.
Вказане свідчить про невиконання заявницею вимог ухвали Верховного Суду 
від 17 січня 2024 року, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року в частині первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новокодацький відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Надтока Зінаїда Василівна, про визнання права власності на нежитлове приміщення та скасування державної реєстрації права власності відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                           О. М. Ситнік
                                                                                                                       Є. В. Петров
                                                                                                                        В. В. Пророк