ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 року          м.Дніпро         Справа №  904/6210/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б., 
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.
представники учасників провадження:
від заявника: Войтович Л.В. (поза межами суду); 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу  Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2023 (суддя Владимиренко І.В., повний текст якої підписаний 12.12.2023) у справі №904/6210/23
за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 
про визнання неплатоспроможним,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2023 у справі №904/6210/23 повернуто ОСОБА_1 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи з доданими до неї документами.

Не погодившись із зазначеною ухвалою до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась ОСОБА_1 , в якій просить скасувати ухвалу, відкрити провадження у судовій справі про неплатоспроможність боржника, направити справу до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду.
При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що ОСОБА_1 не могла самостійно отримати інформацію про доходи членів сім`ї, а при усному зверненні з проханням надати цю інформацію - отримала відмову. 
Враховуючи викладене, стверджує, що боржником надано суду декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, складені у відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства та наказу Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 22627/5.
Більше того, зазначення Боржником в Декларації про майновий стан боржника неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї не є підставою для відмови судом в прийнятті заяви про неплатоспроможність боржника та для відмови у відкритті провадження у справі, а може бути лише підставою для закриття провадження у справі відповідно до ч.7 ст. 123 КУзПБ, тим більше, що після перевірки керуючим реструктуризацією декларації про майновий стан боржника та виявлення недоліків у боржника є можливість виправити зазначені недоліки протягом семи днів відповідно до п.1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ.
Зазначає, що відповідно до правовому висновку, наведеному в п. 31 Постанови Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 917/1604/21, не виключається можливість подання в якості належного та допустимого доказу наявності кредитних зобов`язань боржника кредитної історії (Кредитного звіту) за умови її підписання письмово або електронним цифровим підписом відповідною посадовою особою Кредитного бюро.
Звертає увагу суду на те, що потрібно брати до уваги не тільки фактично надані боржником докази наявності заборгованості в заявленому розмірі перед кредиторами боржника, але й об`єктивну можливість боржника отримати такі докази та дії, які були вчинені боржником для отримання таких доказів, а також брати до уваги можливість зловживання з боку кредиторів шляхом навмисного ненадання інформації та документів на запити Боржника щодо стану його заборгованості.
Таким чином, не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність боржника сам лише факт ненадання кредитних договорів зі всіма заявленими кредиторами, виписок по рахунках та довідок банків та інших фінансових установ щодо розміру заборгованості, беручу до уваги часткове надання боржником кредитних договорів та виписок по рахункам щодо стану заборгованості, кредитної історії (кредитного звіту) боржника підписаної електронним цифровим підписом ТОВ «УБКІ» та скріпленої електронною печаткою ТОВ «УБКІ», а також зважаючи на надання доказів направлення боржником запитів до його кредиторів щодо надання кредитних договорів (договорів позики), виписок по рахункам та довідок про стан заборгованості.
Зазначила, що загальна сума зобов`язань Боржника, а також сума по кожному кредитору окремо, що зазначена в заяві та у реєстрі кредиторів та боржників, складається виключно із сум основного боргу перед кредиторами та не містить сум неустойки. Також, реєстр кредиторів містить інформацію щодо термінів виникнення та виконання боргових зобов`язань Боржника.
Додана до заяви квитанція про оплату авансування винагороди є правомірною та підтверджує факт оплати авансування винагороди арбітражного керуючого саме ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 22.12.2023 здійснено запит матеріалів справи №904/6210/23 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
25.12.2023 матеріали справи №904/6210/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.12.2023 у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2023 у справі №904/6210/23; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 12.03.2024.
05.03.2024 до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання представника апелянта – адвоката Войтович Людмили Василівни, про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. 
В судовому засіданні 12.03.2024 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частину постанову у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вислухав пояснення представника апелянта, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської  області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможності на підставі пункту 2 частини 2 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2023 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність - залишено без руху. Встановлено строк на усунення недоліків 5 (п`яти) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність без руху. Запропоновано заявнику усунути недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у встановлений строк, надавши суду: 
-  відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках. Вказані відомості підтверджуються довідкою податкового органу; 
- актуальну інформацію щодо членів (склад) сім`ї, отриманої від відповідного органу уповноваженого на надання таких відомостей; 
- декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, складених у відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства та наказу Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 22627/5;  
- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (пункт 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України); 
- копії всіх кредитних договорів, укладених між боржником та його кредиторами, а також докази, які підтверджують розмір заборгованості та строк виконання зобов`язання, з окремим визначенням розміру основного боргу, пені та штрафу перед кожним кредитором; 
- докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у розмірі 40 260,00грн.; 
- актуальну інформацію про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини на день подання заяви до суду;  - актуальну інформацію про реєстрацію місця проживання заявника на день подання заяви до суду. -  відомості про роботодавця (роботодавців) боржника; 
- належним чином засвідчену копію трудової книжки заявника, або підтвердити її відсутність. Роз`яснено   ОСОБА_1 , що у випадку невиконання заявником вимог суду про усунення недоліків заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.
07.12.2023 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків.
Стосовно надання довідки з податкового органу про відкриті банківські рахунки заявника, їх реквізитів та зазначенням грошових коштів на рахунка, заявниця повідомила, що Контролюючі органи отримують інформацію про відкриття/закриття рахунків/ електронних гаманців платників податків - юридичних осіб чи самозайнятих фізичних осіб у банках, інших фінансових установах, небанківські надавачі платіжних послуг, емітенти електронних грошей, відповідно до статей 20, 69 Кодексу, статті 62 Закону № 2121. Першоджерелом визначених даних є відповідні банки, інші фінансові установи, небанківські надавачі платіжних послуг, емітенти електронних грошей та сам платник. Відомості про відкриті в банківських установах рахунки/електронні гаманці фізичним особам, які не є підприємцями або самозайнятими фізичними особами, а також відомості про операції за рахунками електронними гаманцями платників податків до контролюючих органів не надходять. Обов`язок щодо повідомлення контролюючих органів про рахунки/електронні гаманці, відкриті платниками податків поза межами України, Кодексом чи іншими нормативно-правовими актами не встановлено, тому в ДПС такі дані відсутні. За даними ДПС фізична особа, про яку йдеться у адвокатському запиті, станом на 07.11.2023 не перебуває на обліку в контролюючих органах як фізична особа - підприємець або особа, яка провадить незалежну професійну діяльність. Питання, порушене у запиті, відносяться до компетенції і регулюється нормативно-правовими актами Національного банку України, у зв`язку з чим пропонуємо звернутись до банків, інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей у яких відкривалися рахунки/електронні гаманці фізичною особою.
Щодо ненадання суду копій всіх кредитних договорів, а саме не додано копій кредитних договорів, укладених з: ТОВ "ФК "РІАЛЬТО", ТОВ "СОС КРЕДИТ", ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", ТОВ "ФК ТАЙГЕР ФІНАНС", ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП", ТОВ "ІНВЕСТРУМ ГРУП", ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АВІРА ГРУП", ТОВ "БІОПОЗИКА", заявниця зазначила, що представником Боржника адвокатом Пушкарьовим О.О. 15.09.2023 були направлені адвокатські запити кредиторам Боржника щодо підтвердження наявності заборгованості Боржника перед кредиторами, її актуального розміру та підтверджуючих документів. 
ОСОБА_1 зазначила, що частково отримані відповіді долучені до матеріалів справи.
Заявниця зазначила, що на етапі постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника суд вирішує лише питання відповідності заяви та додатків формальним вимогам ст. 116 КУзПБ та збору додаткових відомостей необхідних для вирішення питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, однак при цьому оцінка змісту заяви, додатків та поданих додаткових відомостей -  не  проводиться.  Стаття 119  КУзПБ  передбачає,  що саме у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.
Щодо наданих заявником декларацій за 2020-2023 роки, ОСОБА_1 зазначила, що боржник надає Декларації про майновий стан за 2020-2023 роки, в яких зазначає відомості про свої доходи за вказані роки: 2020р. - 508,84 грн. (додаткове благо), 2021р. - 5880,00 грн. (спадщина), 1131,38 грн. (додаткове благо), 2022р. - 541,51 грн. (додаткове благо), 10,43 грн. (інші доходи, які включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу), 90,00 грн. (сума доходу від донорства), 2023р. - 215,27 грн. (додаткове благо), 12,00 грн. (інші доходи), 403,00 грн. (дохід у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором), 9840,00 (виграші та призи). Усі види та розмір доходів Боржника зазначено у Деклараціях про майновий стан боржника за відповідний рік.
Боржник зазначає, що не отримав від членів сім`ї повну інформацію, необхідну для заповнення Декларацій за 2020 - 2023 роки, тому змушений був у деяких графах щодо членів сім`ї у відповідних рядках проставити відмітку “Член сім`ї не надав інформації”.
Щодо інформації про наявність чи відсутність нерухомого майна у членів сім`ї, то Боржником додано до цієї заяви Інформаційні довідки з ДРРП щодо нерухомого майна членів сім`ї та зазначено відповідну інформацію в Деклараціях про майновий стан.
Щодо надання доказів звернення до відповідних офіційних джерел щодо отримання інформації про членів сім "і, яка необхідна була йому для заповнення розділів декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність заявниця пояснила наступне.
Щодо інформації про наявність чи відсутність нерухомого майна у членів сім`ї, то Боржником додано до цієї заяви Інформаційні довідки з ДРРП щодо нерухомого майна членів сім`ї та зазначено відповідну інформацію в Деклараціях про майновий стан.
Щодо твердження суду про те, що заявником до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не надано актуальної інформації щодо членів (склад) сім`ї, отриманої від відповідного органу уповноваженого на надання таких відомостей заявниця подала до суду актуальну інформацію щодо членів (склад) сім`ї, отриманої від відповідного органу уповноваженого на надання таких відомостей.
Щодо твердження суду про ненадання до заяви заявником доказів самостійного звернення до членів сім`ї та державних установ в письмовій формі щодо отримання відповідних відомостей, або відмову членів сім`ї та державних установ в письмовій формі щодо інформації яка необхідна була заявнику для заповнення декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, заявниця зазначила, що до заяви додані вся необхідна документально підтверджена інформація про членів сім`ї та довідки органів державної влади, тому, в наданні доказів самостійного звернення до членів сім`ї та державних установ в письмовій формі щодо отримання відповідних відомостей, або відмову членів сім`ї та державних установ в письмовій формі щодо інформації яка необхідна була заявнику для заповнення декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність - немає необхідності.
Щодо твердження суду про те, що заявником не надано до суду відомостей про роботодавця (роботодавців) боржника та не подано до суду належним чином засвідченої копії трудової книжки, або відомостей про її відсутність, що є порушенням вимог п. п. 9, 10 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, ОСОБА_1 зазначила, що на  даний  час,  заявник  ніде  не  працює  та  трудової  книжки  не  має.  Заявник  є студентом та навчається в навчальному закладі.
Щодо не надання актуальної інформації про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини, оскільки подана боржником довідка видана станом на 14.09.2023, тоді як заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подана до суду 23.11.2023 заявниця  надала   суду   оновлену   довідку   про   несудимість Заявника.
Щодо надання доказів авансування боржником винагороди арбітражному керуючому за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією у розмірі 40 260,00 грн., ОСОБА_1 пояснила наступне.
При поданні заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, до заяви була додана копія квитанції № 229516690 від 20.09.2023 про сплату винагороди арбітражного керуючого в розмірі 40 260,00 грн.
Платником за даною квитанцію є ОСОБА_2 (батько боржника).
Призначення платежу зазначено: оплата авансування послуг арбітражного керуючого, Боржник - ОСОБА_1 код 3772708243. Велика Палата Верховного Суду вважає помилковим твердження про неможливість прийняти як доказ сплати судового збору за подання позовної заяви платіжне доручення лише у зв`язку із зазначенням у ньому платником іншої особи, а не позивача. Треба враховувати весь зміст платіжного документа, зокрема, вказівки на призначення відповідного платежу (об`єкта справляння судового збору). Визначальним виступає факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спецфонду Держбюджету. Висновки сформовані у постанові від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20. Велика Палата ВС стверджує, що суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. 
ОСОБА_1 вважає, що  судовий збір не заборонено сплатити іншій особі, а додана до  заяви  квитанція  про  оплату авансування  винагороди  є  правомірною  та підтверджує  факт оплати авансування винагороди арбітражного керуючого саме ОСОБА_1 .
Щодо надання належних доказів підстав виникнення зобов`язань перед кредиторами, про яких зазначено в заяві від б/н від 03.10.2023, щодо кожного кредитора окремо із документальним підтвердженням суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), а також строку їх виконання згідно із законом або договором, пояснюємо наступне.
ОСОБА_1 зазначила, що загальна сума зобов`язань Боржника, а також сума по кожному кредитору окремо, що зазначена в заяві та у реєстрі кредиторів та боржників, складається виключно із сум основного боргу перед кредиторами та не містить сум неустойки. Також, реєстр кредиторів містить інформацію щодо термінів виникнення та виконання боргових зобов`язань Боржника.

Виносячи оскаржувану ухвалу від 12.12.2023 про повернення ОСОБА_1 заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи з доданими до неї документами, господарський суд першої інстанції виходив з того, що заявницею не виконано вимог ухвали суду від 04.12.2023 та не надано до суду копії всіх кредитних договорів, укладених між боржником та його кредиторами, а також докази, які підтверджують розмір заборгованості та строк виконання зобов`язання, з окремим визначенням розміру основного боргу, пені та штрафу перед кожним кредитором.
Матеріали поданої заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не містять інформації про наявну заборгованість з нарахованих штрафних санкцій (штрафу, пені) по кожному кредитору окремо. Наведене, в свою чергу, унеможливлює для господарського суду здійснити перевірку обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясувати наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Згідно наданих заявником декларацій за 2020-2023 роки, розділи ІІ, ІV, V, VI, VII, VIII, ІX, X, XI, XII, XІІІ, XIV не містять жодних відомостей про доходи, майно, активи та фінансові зобов`язання членів сім`ї боржника.
Водночас, до заяви не додано доказів звернення до відповідних офіційних джерел щодо отримання інформації про членів сім`ї, яка необхідна йому для заповнення розділів декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність.
Також, як вбачається з доданих до заяви документів, адресою реєстрації місця проживання боржника та членів його сім`ї є: АДРЕСА_1 . В той же час, подані до суду декларації не містять відомостей щодо наявності будь-якого майна у власності чи користуванні боржника та членів його сім`ї.
Отже, подані заявником декларації про майновий стан боржника за 2020, 2021, 2022, 2023 роки не можуть вважатись належним доказом виконання заявником пункту 11 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.
До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність   ОСОБА_1 додана квитанція про сплату ОСОБА_2 авансування винагороди арбітражному керуючому на суму 40 260,00 грн,  а не заявником - ОСОБА_1 , як передбачено ч. 2 ст. 30,  п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.
Отже, Заявником не додано належних доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.
Таким чином, станом на 12.12.2023 ОСОБА_1 не надано доказів усунення недоліків заяви про відкриття справи №904/6210/23 щодо неплатоспроможності фізичної особи, зазначених в ухвалі господарського суду від 04.12.2023.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Отже, при прийнятті та розгляді заяв про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця, господарський суд керується не лише Кодексом України з процедур банкрутства, а також положеннями Господарського процесуального кодексу України та іншими законами України. 
Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Вимоги до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність містяться, зокрема, у статтях 115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства.
Згідно з частиною першою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, а саме підстав, визначених у частині другій    статті 115 Кодексу.
Зміст та форма заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство повинні відповідати положенням Кодексу України з процедур банкрутства.
Водночас, перелік документів (доказів), які в обов`язковому порядку додаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність чітко визначений, зокрема, частиною третьою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.
Так, відповідно до частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються:
1) довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником;
2) документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця;
3) конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;
4) опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна;
5) копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно;
6) перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором;
7) копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;
8) відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;
9) копія трудової книжки (за наявності);
10) відомості про роботодавця (роботодавців) боржника;
11) декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства;
12) докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень;
13) інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини;
14) інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 35 Кодексу України з процедур банкрутства у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу.
За приписами частини третьої статті 37 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.
Відповідно до частин першої - другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Отже, приписами статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання, та прийняття її до розгляду судом першої інстанції.
Разом з тим, частиною 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України визначено негативний наслідок для позивача у разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви, а саме якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. 

Згідно з частиною першою статті 38 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про відкриття провадження у справі або закінчення строку на усунення недоліків заяви повертає її та додані до неї документи, якщо:
- заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;
- до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від заявника надійшла заява про відкликання заяви про відкриття провадження у справі;
- заявником до цього суду подано іншу заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство щодо того самого боржника і щодо такої заяви на час вирішення питання про відкриття провадження у справі не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство, повернення заяви про відкриття провадження у справі, залишення заяви без руху.
У зв`язку з чим виникла колізія між зазначеними нормами Кодексу України з процедур банкрутства та ст.174 ГПК, як загальною нормою, яка регулює питання залишення позову без руху.
Така колізія повинна бути усунена шляхом застосування до вказаних правовідносин ст. 174 ГПК України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.
Ці особливості стосуються вимог, які законодавець виклав відносно заяв про відкриття провадження у справах про банкрутство (неплатоспроможність), що містяться у ст. ст. 34 та 116 Кодексу України з процедур банкрутства.
Тобто, суддя у разі виявлення невідповідності заяви про відкриття у справі про неплатоспроможність фізичної особи вимогам статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, має протягом п`яти днів з дня надходження заяви до суду постановити ухвалу про залишення заяви без руху. А у разі не усунення вказаних в ухвалі недоліків, повернути заяву  заявникові (ч. 4 ст. 174 ГПК України).

На виконання вимог ухвали суду від 04.12.2023 про залишення без руху заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність заявником подана заява про усунення недоліків, в якій викладено письмові пояснення щодо допущених недоліків заяви.
Колегія суддів констатує, що боржником було надано суду декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, складені, на його думку, у відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства та наказу Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 22627/5.
В той же час, зазначення Боржником в Декларації про майновий стан боржника неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї не є підставою для відмови судом в прийнятті заяви про неплатоспроможність боржника та для відмови у відкритті провадження у справі, а може бути лише підставою для закриття провадження у справі відповідно до ч.7 ст. 123 КУзПБ, тим більше, що після перевірки керуючим реструктуризацією декларації про майновий стан боржника та виявлення недоліків у боржника є можливість виправити зазначені недоліки протягом семи днів відповідно до п.1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ.
Відповідно до ч.3. ст. 122 КУзПБ керуючий реструктуризацією не пізніше ніж за 10 днів до дня попереднього засідання суду зобов`язаний направити суду, кредиторам та боржнику звіт про результати перевірки декларації боржника.
Згідно з ч. 2 ст. 123 КУзПБ основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є, зокрема, розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника;
Відповідно до ч. 7 ст. 123 КУзПБ суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:
1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї;
Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи наведені в ч. 2 ст. 115 КУзПБ.
Про наявність цих підстав у кожному конкретному випадку мають свідчити достатні фактичні обставини, які згідно із закріпленими в КУзПБ нормами і вказують на неплатоспроможність фізичної особи або загрозу її неплатоспроможності.
Ухвалення рішення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника передує проведенню в процедурі реструктуризації боржника перевірки декларації боржника та складенню керуючим реструктуризацією звіту про результати такої перевірки з виявленими недоліками декларації боржника про майновий стан (п. 2 ч. 5 ст. 119, ч. 3 ст. 122, п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ ).
Крім того, за змістом п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ у разі встановлення обставин зазначення боржником у декларації про майновий стан неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї ці недоліки не є підставою для закриття провадження у справі за умови, що вони усунуті упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації шляхом надання суду виправленої декларації про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.
Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові ВС КГС від 11.08.2020 у справі №918/127/20, зазначивши про це в пункті 7.6 зазначеної Постанови та додатково підкресливши, що перевірку обставин та даних, зазначених боржником в деклараціях про майновий стан, здійснює керуючий реструктуризацією, результати якої надає господарському суду та зборам кредиторів згідно з ч. 3 ст. 122 КУзПБ.
Таким чином, висновок господарського суду про те, що згідно наданих заявником декларацій за 2020-2023 роки, розділи ІІ, ІV, V, VI, VII, VIII, ІX, X, XI, XII, XІІІ, XIV не містять жодних відомостей про доходи, майно, активи та фінансові зобов`язання членів сім`ї боржника, не є підставою для відмови судом в прийнятті заяви про неплатоспроможність боржника та для відмови у відкритті провадження у справі, а може бути лише підставою для закриття провадження у справі відповідно до ч.7 ст. 123 КУзПБ.

Щодо ненадання копії кредитних договорів, укладених між боржником та його кредиторами, а також доказів, які підтверджують розмір заборгованості та строк виконання зобов`язання, колегія суддів зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що представником Боржника, адвокатом Пушкарьовим О.О., 15.09.2023 направлені адвокатські запити кредиторам Шараєнко Д.А. щодо підтвердження наявності заборгованості Боржника перед кредиторами, її актуального розміру та підтверджуючих документів. Сам запит з доказами відправлення було додано до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Станом на 12.12.2023 частково отримані відповіді долучені до заяви Боржника.
Інших кредитних договорів/розрахунків по заборгованості чи будь-яких інших підтверджень заборгованості ОСОБА_1 , за її доводами, не має в наявності, так як більшість кредитних послуг на сьогоднішній день надаються дистанційно і не потребують особистої присутності для їх отримання. Тому, хоча фізичних/електронних копій договорів та розрахунків у боржника немає, однак ОСОБА_1 та її представник, адвокат Пушкарьов О.О., зробили усе можливе для їх отримання з метою надати їх суду для належного підтвердження розміру заборгованості.

Окрім цього, для додаткового підтвердження заборгованості перед кредиторами, зазначеними у списку кредиторів боржника ОСОБА_1 , до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додано копію Витягу з електронної Кредитної історії Боржника Шараєнко Д.А., сформованої ТОВ «УБКІ» станом на 14.09.2023 в паперовій формі, із кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи ТОВ «УБКІ».
За доводами апелянта, загальна сума зобов`язань Боржника, а також сума по кожному кредитору окремо, що зазначена в заяві та у реєстрі кредиторів та боржників, складається виключно із сум основного боргу перед кредиторами та не містить сум неустойки. Також, реєстр кредиторів містить інформацію щодо термінів виникнення та виконання боргових зобов`язань Боржника.

У відповідь на надану кредитну історію та отримані боржником докази заборгованості господарський суд послався на практику Верховного Суду, викладену в постанові №917/1604/21 від 16.11.2022, відповідно до якої:
«Частиною першою статті 119 КУзПБ регламентовано, що у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.
Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи є перевірка підтвердження належними та допустимими доказами обставин, що вказані боржником як ознаки його неплатоспроможності чи її загрози відповідно до вищезазначених положень частини другої статті 115 КУзПБ.
Водночас при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність простроченої заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом (загроза неплатоспроможності) має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Такими доказами, серед іншого, можуть бути судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, довідки) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.
Крім того, Верховний Суд у постанові №917/1604/21 від 16.11.2022 зазначив, що у справах про банкрутство (у т.ч. неплатоспроможність фізичних осіб) стадія відкриття провадження має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у такій категорії справ поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб - конкурсних кредиторів.
Таким чином, оскільки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має відповідні вищезазначені правові наслідки, то на фізичну особу-боржника (як єдиного суб`єкта звернення із заявою про відкриття провадження у такій справі) покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру.
Такий правовий висновок вбачається обґрунтованим також з тих підстав, що лише фізична особа-боржник (яка є єдиним суб`єктом звернення із відповідною заявою) наділена правом на подання відповідних доказів у підтвердження обставин своєї неплатоспроможності чи її загрози. Тому відсутність на цій стадії інших учасників справи, які мають право подати свої доводи чи заперечення щодо таких обставин чи доказів, зумовлює необхідність добросовісного виконання боржником своїх процесуальних обов`язків щодо доказування наявності обставин для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.
Крім того,  стандарт доказування "достатність доказів" було виключено із ГПК, водночас, у справах про неплатоспроможність фізичної особи господарський суд враховує, окрім належності та допустимості, також достатність поданих боржником доказів для підтвердження та доведення обставин неплатоспроможності чи її загрози, як підстави для відкриття провадження у такій справі.
У цьому контексті суд вважає, що самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження вказаних обставин, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір та структуру заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням.
Зазначеного висновку касаційний суд у постанові №917/1604/21 від 16.11.2022 дійшов з огляду на передбачене частиною п`ятою статті 13 Закону № 2704-IV (Закон України "Про організацію формування та обігу кредитних історій") право суб`єкта кредитної історії щодо звернення до Бюро з письмовою заявою у разі незгоди з інформацією, що складає його кредитну історію, за винятком інформації про кредитний бал.
Верховний Суд зазначив, що пунктом 14 частини третьої статті 116 КУзПБ визначено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.
Отже, подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність лише кредитного звіту, однак без додавання інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 КУзПБ) для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі.».

Колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду про необхідність застосування до спірних правовідносин правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №917/1604/21, оскільки правовідносини сторін у цій справі № 904/6210/23 не є подібними правовідносинам сторін у справі № 917/1604/21.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.
При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально- правове регулювання спірних відносин.
Визначення подібності правовідносин викладені у мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №305/1180/15-ц (абзац вісімнадцятий), від 19.06.2018 у справі №922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі №3007/11 (абзац двадцятий), від 16.01.2019 у справі №757/31606/15-ц (абзац вісімнадцятий).

Як вбачається зі змісту постанови Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №917/1604/21 Верховним Судом наведено правовий висновок щодо застосування частини першою статті 119 КУзПБ стосовно наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та зазначено, що подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність лише кредитного звіту, однак без додавання інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 КУзПБ) для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі.
В той же час, оскаржуваною ухвалою від 12.12.2023 у справі №904/6210/23 господарським судом не вирішувалось питання відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку статті 119 КУзПБ, наявності/відсутності для цього підстав, а розглядалось питання попередньої стадії судового процесу - прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку статті 117 КУзПБ.

З огляду на викладене, поза увагою господарського суду залишився той факт, що справи № 904/6210/23 та № 917/1604/21 не є подібними, оскільки оскаржувані ухвали винесені на різних стадіях судового розгляду, а також має місце неоднакове процесуальне регулювання спірних відносин. А тому висновок господарського суду про подібність вказаних справ та необхідність застосування до правовідносин сторін висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 16.11.2022 у справі №917/1604/21, про те, що подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність лише кредитного звіту, однак без додавання інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 КУзПБ), є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі, є порушенням норм процесуального права, зокрема, ч. 4 ст. 236 ГПК України.

Щодо ненадання Заявником належних доказів авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень. 
При поданні заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника до заяви була додана копія квитанції № 229516690 від 20.09.2023 про сплату винагороди арбітражного керуючого в розмірі 40 260,00 грн.
Платником за даною квитанцію є ОСОБА_2 (батько боржника).
Призначення платежу зазначено: оплата авансування послуг арбітражного керуючого, Боржник- ОСОБА_1 код 3772708243.
Велика Палата Верховного Суду вважає помилковим твердження про неможливість прийняти як доказ сплати судового збору за подання позовної заяви платіжне доручення лише у зв`язку із зазначенням у ньому платником іншої особи, а не позивача. Треба враховувати весь зміст платіжного документа, зокрема, вказівки на призначення відповідного платежу (об`єкта справляння судового збору). Визначальним виступає факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спецфонду Держбюджету.
Висновки сформовані у постанові від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20.
Велика Палата Верховного Суду стверджує, що суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.
Тому судовий збір не заборонено сплатити іншій особі.
Таким чином, додана до заяви квитанція про оплату авансування винагороди є правомірною та підтверджує факт оплати авансування винагороди арбітражного керуючого саме Шараєнко Діаною Андріївною.

Отже, висновок господарського суду про невідповідність заяви про неплатоспроможність вимогам КУзПБ (та як наслідок повернення заяви) через відсутність належних доказів наявності заборгованості перед кредиторами; неналежність поданих заявником декларацій про майновий стан боржника за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, є безпідставним, а здійснення оцінки таких обставин на стадії вирішення питання про прийняття заяви до розгляду - передчасним з наступних підстав.
Так, як встановлено та зазначено вище, заявником надані докази наявності кредитних відносин (договори кредиту, позики тощо), заява містить додаток - конкретизований список кредиторів із визначенням, крім штрафних санкцій, сум кредиту, дат укладення договорів, їх номери, строки кредитів. Частина таких договорів (їх копії) також додані до заяви.
Дослідження обставин наявності/відсутності заборгованості та її розміру належить до кола обставин, які досліджуються судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, відповідно до статті 115 КУзПБ.
Відповідно до КУзПБ кожна судова процедура у справі про банкрутство (неплатоспроможність) має своє завдання та мету, а їх запровадження має здійснюватися із дотриманням правил (наявності визначених КУзПБ для цього умов) переходу від однієї судової процедури до наступної.
Отримавши заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, суд лише перевіряє її відповідність вимогам статті 116 КУзПБ.
Тобто, в даному випадку місцевому господарському суду необхідно було дослідити виключно відповідність поданої боржником заяви вимогам статті 116 КУзПБ та вирішити питання про прийняття такої заяви до розгляду. Така перевірка включає в себе виключно наявність/відсутність встановлених КУзПБ додатків до заяви, оформлення заяви, встановлення права суб`єкта на звернення з такою заявою, наявність підпису заяви, сплати авансування винагороди арбітражному керуючому, тощо.
Разом з тим, частиною 2 ст.117 КУзПБ визначено, що ухвалою про прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника до розгляду господарський суд має право вирішити питання про: 1) зобов`язання заявника, боржника та інших осіб подати до суду додаткові відомості, необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; 2) вжиття заходів для забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику відчужувати майно.
При цьому, дослідження та оцінка доказів, наданих на підтвердження викладених у заяві про неплатоспроможність обставин повинно здійснюватися судом під час проведення підготовчого засідання та вирішення питання про наявність/відсутність підстав для відкриття провадження у справі. Дослідження доказів та оцінка їх належності належить до обставин, які встановлює суд при вирішенні питання по суті заяви (задовольнити заяву та відкрити провадження у справі про неплатоспроможність чи відмовити у відкритті такого провадження), оскільки саме такими доказами заявник підтверджує вимоги заяви.
Наведені обставини залишились поза увагою місцевого господарського суду, який надав оцінку частині поданих заявником документів під час вирішення питання про прийняття заяви до розгляду.
До стадії підготовчого засідання суд першої інстанції не переходив, тому предметом даного апеляційного перегляду є виключно обставини правомірності підстав для повернення заяви про неплатоспроможність заявнику без розгляду.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого   господарського суду є не з`ясування обставин, що мають значення справи, невідповідність висновків, що викладені у рішенні, фактичним обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
За наведених вище обставин, які були встановлені у ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про порушення господарським судом норм процесуального права знайшли своє підтвердження.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню (колегія суддів відмовляє у задоволенні апеляційної скарги в частині відкриття провадження у судовій справі про неплатоспроможність боржника, оскільки це відноситься до компетенції господарського суду першої інстанції), ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2023 у справі №904/6210/23 слід скасувати; справу необхідно направити до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Зважаючи на вимоги п.4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" (що є чинною на даний час), в разі скасування ухвали суду першої інстанції із направленням справи на подальший розгляд до місцевого господарського суду, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатом розгляду відповідної справи згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції, за результатами розгляду заяви боржника про визнання неплатоспроможним, має здійснити розподіл суми судового збору, сплаченого Шараєнко ДіаноюАндріївною за подачу даної апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2023 у справі №904/6210/23 – задовольнити частково.
Ухвалу  Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2023 у справі №904/6210/23 – скасувати.
Справу направити до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в  касаційному порядку у строки, визначені ст.ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 21.03.2024.

Головуючий суддя                                                                                О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                    Т.А. Верхогляд

Суддя                                                                                                            Ю.Б. Парусніков