УХВАЛА 
18 березня 2024 року                                                         
м. Київ
справа № 447/852/23
провадження № 61-1628ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року щодо перегляду ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 03 травня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 у березні 2023 року звернувся до суду з позовом до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою від 03 квітня 2023 року Миколаївський районний суд Львівської області відкрив провадження у справі, призначив підготовче судове засідання та визначив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 03 травня 2023 року закрив підготовче провадження та призначив до розгляду справу на 22 травня 2023 року.
Ухвалою від 05 липня 2023 року Миколаївський районний суд Львівської області відклав розгляд справи № 447/852/23 на 26 липня 2023 року.
Не погодившись із зазначеною ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 03 травня 2023 року повернуто заявнику.
Судове рішення мотивовано тим, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду першої інстанції про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
У грудні 2023 року ОСОБА_1 подав до Великої Палати Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.
Також заявник просив постановити окремі ухвали стосовно суддів Львівського апеляційного суду ОСОБА_4, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та судді Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_5.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 передано до Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду.
Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку.
У березні 2023 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 15 лютого 2024 року, які містять клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року, до якого додано копію конверта апеляційного суду, направленого ОСОБА_1 , при перевірці трек-номеру 0600232140400 УКРПОШТИ якого встановлено, що вказане поштове відправлення вручено адресату 18 листопада 2023 року.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
Зважаючи на те, що у касаційній скарзі містяться докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення, вважаємо за можливе його поновити.
Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Відповідно до статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції. 
Ухвала суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду відсутня у вказаному переліку. 
Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Таким чином, вказана ухвала не може бути оскаржена окремо від рішення суду.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Встановивши, що ухвала суду першої інстанції про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду відсутня у переліку, визначеному частиною першою статті 353 ЦПК України, тому оскарженню окремо від рішення суду не підлягає, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги.
Посилання заявника на те, що в оскаржуваній ухвалі апеляційного суду не зазначено місця її ухвалення; статус судді-доповідача помилково вказано «головуючий»; невірно зазначено назву позову, яка є за своєю суттю повторною позовною заявою про відшкодування шкоди; не вказано назви ухвали, не зазначено назви апеляційної скарги, Верховний Суд відхиляє, оскільки такі міркування не впливають на правильність оскаржуваного судового рішення.
Довід заявника, що оскаржуване судове рішення не підписано колегією суддів Львівського апеляційного суду не знайшло свого підтвердження, оскільки під час перевірки сканованих матеріалів справи № 447/852/23 в системі «Електронний суд» з`ясовано, що у справі наявний паперовий варіант судового рішення із підписами колегії суддів, так само перевірено наявність накладення електронного цифрового підпису.
Посилання, що ухвала Миколаївського апеляційного суду Львівської області від 03 травня 2023 року оскаржувалася разом з ухвалою цього ж суду від 19 вересня 2023 року про залишення позову без розгляду, не має правового значення, оскільки, хоча вказаною ухвалою й закінчено розгляд справи в суді першої інстанції, однак за своїми правовими наслідками вона не є тотожною рішенню суду (частина друга статті 393 ЦПК України), її постановлення не перешкоджає повторному зверненню до суду й не порушує право на доступ.
При цьому, колегія суддів вважає, що наслідки оцінки законності та обґрунтованості ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду ніяким чином не впливають на наявність підстав для скасування ухвали про залишення позову без розгляду.
Довід касаційної скарги, що суд апеляційної інстанції до його касаційної скарги не застосував положення статті 185 ЦПК України та не залишив апеляційну скаргу без руху, Верховний Суд визнає помилковим тлумаченням норм процесуального права, оскільки законодавцем визначено порядок вчинення процесуальних дій апеляційним судом, у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, а саме, відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, повернення апеляційної скарги, не приймаючи її до розгляду.
Посилання ОСОБА_1 , що ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги мала бути ухвалена суддею-доповідачем, а не колегією суддів є безпідставним, оскільки відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 23 лютого 2023 року у справі № 263/4637/18 з 15 грудня 2017 року ЦПК України не передбачає постановлення ухвал про відкриття або відмову у відкритті апеляційного провадження у справі чи повернення апеляційної скарги суддею-доповідачем одноособово. За змістом частини шостої статті 357 ЦПК України на стадії відкриття апеляційного провадження суддя-доповідач одноособово може вирішити лише питання залишення апеляційної скарги без руху. Питання щодо повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті та відкриття апеляційного провадження вирішує суд апеляційної інстанції. Його склад визначений у частині третій статті 34 ЦПК України, що міститься у Главі 3 розділу І «Загальні положення» ЦПК України. Згідно з приписом вказаної частини перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснює колегія суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що правильність застосування судом норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року є необґрунтованою.
Оскільки Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі відсутні підстави для вирішення процесуального питання про постановлення окремих ухвал стосовно суддів Львівського апеляційного суду ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та судді Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_5., оскільки за змістом частини першої статті 262 ЦПК України, окрема ухвала постановляється при вирішенні спору, тобто після відкриття провадження у справі.
Керуючись статтею 390, пунктом 1 частини другої, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року про перегляд ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 03 травня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про відшкодування моральної шкоди.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                        Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. В. Білоконь 
                                                                                                                  О. М. Осіян