Справа № 740/5007/23 	Головуючий у 1 інстанції Гагаріна Т. О. 	
Провадження № 33/4823/22/24 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі судді апеляційного суду Акуленко С.О., захисника – адвоката Глазун Т.О. в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові (в режимі відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника – адвоката Глазун Т.О. в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ніжинського міськрайонного суду  Чернігівської області від 22 листопада 2024 року,

                                У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. 
Судом встановлено, що 02.08.2023 о 23 год. 03 хв. в м. Ніжині, по вул. Гулака Артемовського водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford C-Max д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: хитка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.
Не погодившись з рішенням суду, захисник – адвокат Глазун Т.О. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що працівники поліції здійснювали відеофіксацію не на бодікамеру, а на мобільний телефон, що є порушенням закону, відсутня дата та час відеозапису. Крім того відео зйомка велася не безперервно, а також при цьому не було залучено свідків. 
В судовому засіданні апеляційного суду захисник-адвокат Глазун Т.О. в інтересах ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з вказаних в ній підстав.
Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт  керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмови його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог п 2.5 ПДР. 
Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. 
Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме: відеозаписом поліцейського, з якого вбачається, що працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціального технічного засобу або в закладі охорони здоров`я, на що той висловлює відмову. Працівник поліції роз`яснює наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння – складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 намагається домовитися з працівником поліції, щоб на нього не складали протокол про адміністративне правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відповідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування у встановленому законом порядку(а.с.4).  
Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. 
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015 року, також порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи  іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р.
Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.
Доводи апелянта про те, що працівники поліції здійснювали відеофіксацію не на бодікамеру, а на мобільний телефон, що є порушенням закону, є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото-і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Твердження захисника про те, що відеозапис працівників поліції є не безперервним та на ньому не зазначено дату та час, не заслуговують на увагу, оскільки, змістом відеозапису відтворено подію, що відбувалась, зокрема повідомлення ОСОБА_1   факту керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння – різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів, як працівники поліції пропонують водієві пройти огляд у встановлено законом порядку, й після отримання відмови, складають прокол, а тому відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені на відеозапису обставини мали місце в дату та час, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення і підстав вважати, що відеозапис вівся не безперервно, немає, бо на ньому зафіксовано увесь перебіг події.
Також не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо відсутності свідків при огляді ОСОБА_1 , оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 проводився із застосуванням технічних засобів відеозапису.
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу  поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичних чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи. 
Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність  винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.
За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.  
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника – адвоката Глазун Т.О. - залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду  Чернігівської області від 22 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	С. О. Акуленко