УХВАЛА
 
19 лютого 2024 року                                                 
м. Київ
 
справа № 755/1692/20
провадження № 61-16041ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національної поліції України, Офісу Генерального прокурора про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, 
що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави України в особі Державної казначейської служби України, Національної поліції України, Офісу Генерального прокурора про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду в розмірі 200 000 грн.
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року залишено без змін.
 
10 листопада 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року і ухвалити нове рішення 
про задоволення позову в повному обсязі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2023 року визнано підстави про поновлення строку на касаційне оскарження, наведені в клопотанні 
ОСОБА_1 , не поважними. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року залишити без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків.
 
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 01 грудня 2023 року 
ОСОБА_1 надіслав на адресу суду нове клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва 
від 05 квітня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, у якому зазначає, про поважність причин пропуску строку, 
які не залежали від нього особисто. На підтвердження вказаного додав 
до клопотання відповідні докази. 
 
Таким чином, недоліки касаційної скарги усунені.
 
Касаційна скарга на вищевказані судові рішення надійшла з пропуском строку 
на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
 
До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Київського апеляційного суду 
від 07 грудня 2021 року був опублікований в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 11 липня 2023 року. Ним отримано копію постанови лише 
03 серпня 2023 року. Звернувшись вперше з касаційною скаргою, ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2023 року скарга була йому повернута. Після повернення касаційної скарги ним було здійснено ряд дій, незалежних від нього, для подання в найкоротші строки повторно касаційну скаргу.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга 
на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) 
без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється 
з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право 
на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що наявні підстави для поновлення цього строку, оскільки причини його пропуску є поважними.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах 
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто судові рішення у зазначеній справі не підлягають касаційному оскарженню.
Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що вона може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судові рішення у справі підлягають касаційному оскарженню.
У частині восьмій статті 394 ЦПК України вказано, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається:
 
- на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку);
 
- на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржується 
з підстав, передбачених частинами першою, третьою 411 цього Кодексу), а саме вказує, що суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження (пункт 
2 частини третьої статті 411 ЦПК України).
 
Згідно із частиною першою статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову                                 у відкритті касаційного провадження).
 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
 
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції 
в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402, 436 ЦПК України, Верховний Суд
у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
 
Клопотання   ОСОБА_1 про поновлення строку 
на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року.
 
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
 
Витребувати з Печерського районного суду м. Києва цивільну справу 
№ 755/1692/20 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національної поліції України, Офісу Генерального прокурора про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                            В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська