ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8921/22  Номер провадження 22-ц/814/333/24	Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя : Триголов В.М.,
судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,
розглянувши у порядку письмовго провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Київського районного суду міста Полтави від 10 квітня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відшкодування матеріальної та моральної шкоди у якому просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на його користь 2984,71 грн., з яких: успадкована ним надбавка до пенсії як дитині війни за період з вересня 2010 року по травень 2011 року в розмірі 1343,52 грн., інфляційні втрати 1373,38 грн., 3% річних 267,81 грн. Також просив стягнути з відповідача на його користь 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої тривалим невиконанням судового рішення.
Позов мотивовано тим , що постановою Київського районного суду м. Полтави від 31.05.2011 року по справі 2а-3399/11/1609 з врахуванням ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2013 року визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави в частині не нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_2 , передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 17.09.2010 року по 31.05.2011 року; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за період з 17.09.2010 року по 31.05.2011 року з урахуванням проведених виплат.
Оскільки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримавши належних їй коштів, а ОСОБА_1 є спадкоємцем надбавки до пенсії як дитині війни за період з вересня 2010 року по травень 2011 року у розмірі 1343,52 грн., що належала спадкодавцю згідно довідки Управління Київського району в м. Полтаві Пенсійного фонду України від 02.12.2016 року за № 4483.
У зв`язку із чим , з метою захисту своїх прав ОСОБА_1 звернувся до суду.
Відповідач надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. 
Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 10 квітня 2023 року позов   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь   ОСОБА_1 несплачені кошти в розмірі 1343,52 грн., інфляційні втрати у зв`язку з затримкою виплати у розмірі 1373,38 грн., 3% річних за період затримки виплати у розмірі 267,81 грн., а всього стягнути 2984 грн. 71 коп. (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири гривні сімдесят одну копійку)
В задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди - відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь держави судовий збір у розмірі 367,19 грн. (триста шістдесят сім гривень дев`ятнадцять копійок).
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подав апеляційну скаргу, в якій, зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права, а також з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням судом обставин, які мають значення для справи.
Скаргу обґрунтовує тим, що позивачем пропущено загальний строк позовної давності у три роки, проте судом першої інстанції вказана обставина залишена позаувагою , у зв`язку із чим ухвалено рішення що не відповідає нормам чинного законодавства.
Вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального та процесуального права, зобов`язуючи стягнути з відповідача інфляційні збитки та три проценти річних від простроченої суми.
Просить скасувати рішення Київського районного суду міста Полтави від 10 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму  для  працездатних осіб, крім тих, які не  підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,  розглядаються  судом  апеляційної інстанції без  повідомлення  учасників справи. 
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено , що постановою Київського районного суду м.Полтави в адміністративній справі №2а-3399/11/1609 від 31 травня 2011 року з врахуванням ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави в частині не нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_2 з передбаченого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 17 вересня 2010 року по 31 травня 2011 року. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування, та провести відповідні виплати за період з 17 вересня 2010 року по 31 травня 2011 року з урахуванням проведених виплат (а.с.9-10).
Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави від 25 листопада 2014 року №122860 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсій за віком з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 17 жовтня 2010 року по 31 травня 2011 року, та нараховано доплату до пенсії, з урахуванням виплачених сум, у розмірі 1343 грн. 52 коп. (а.с. 87).
Вказана сума доплати у розмірі 1343 грн. 52 коп. ОСОБА_2 виплачена не була.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.
Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим 25 березня 2016 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області (а.с. 11).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 грудня 2016 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її син  ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з надбавки до пенсії як дитині війни за період з вересня 2010 року по травень 2011 року в розмірі 1343,52 грн., належність якої спадкодавцю підтверджується довідкою Управління Київського району в м. Полтаві Пенсійного фонду України від 02 грудня 2016 року за №4483 (а.с. 12).
16 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави з заявою, у якій просив виплатити йому недоодержану пенсію мами  ОСОБА_2 (а.с. 13). Але зазначена доплата йому виплачена не була.
09 вересня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з питання виплати йому як спадкоємцю боргу по перерахунку пенсії матері ОСОБА_2 .
На його звернення листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27 вересня 2022 року за вих. №10992-8959/Ш-02/8-1600/22 повідомлено, що виплата нарахованих сум на виконання рішення суду ОСОБА_2 не здійснювалась із-за відсутності джерел фінансування цих видатків (а.с. 72).
Також повідомлено, що в ході розгляду звернення встановлено, що повідомлення з державної виконавчої служби на його ім`я як спадкоємця про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою (щодо зобов`язання здійснити нарахування), не надходило.
Роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа, має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Крім того, позивачу роз`яснено, що він має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є грошові кошти, набуті у порядку спадкування у розмірі 1343,52 гривень..
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Згідно ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).
Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Апелянт ваказує, що судом першої інстанції залишено позаувагою заявлення ним клопотання про застосування строків позовної дівності до вимог ОСОБА_1 .
Та суд апеляційної інстанції зауважує, що 18 грудня 2023 року Верховним Судом у справі №380/8059/23 ухвалено постанову, в якій останній відступив від раніше висловленої у постанові від 12.04.2023 (справа №380/14933/22) позиції, констатувавши, що у спорах, які виникають з питань перерахунку пенсії, строки позовної давності не застосовуються.
Крім того, право ОСОБА_1 вважається порушеним з моменту надання йому відповіді ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27.09.2022. Оскільки , саме з цього моменту ОСОБА_1 дізнався , що виплата коштів відповідачем за його заявою від 09.09.2022 проведена не буде , у зв`язку із чим він і звернувся із позовом.
Таким чином, встановивши, що позивач як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину, має право на спадкове майно, тобто пенсію своєї матері за спірний період, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; приймаючи до уваги, що дії відповідача порушують право позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сума недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , на користь ОСОБА_3 .
Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення вимог позивача у частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки грошові кошти у розмірі 1343,52 гривень є спадковим майном і не є грошовим зобов`язанням, на яке можуть бути нараховані інфляційні втрати та 3% річних.
В даному випадку предметом спору є захист прав позивача на одержання суми неотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю.У зв`язку із чим , колегія суддів вважає неправомірним нарахування інфляційних втрат та 3% річних на спадкові кошти та приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині нарахувань інфляційних втрат та 3% річних на спадкові кошти.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду міста Полтави від 10 квітня 2023 року скасувати в частині нарахувань інфляційних втрат та 3% річних на суму недоотриманої пенсії, ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у позові.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь держави судовий збір у розмірі 166,92 грн.
В іншій частині рішення залишити без змін
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Головуючий суддя: В. М. Триголов
Судді:    А.І. Дорош
О.А. Лобов