ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року	Львів	Справа № 260/4066/23 пров. № А/857/18719/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Заверухи О.Б.,
суддів                                                                      Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,
за участю секретаря судового засідання                    Юрченко М.М.,
представників позивача                                           Резуненка О.А.,
                                                                                   Гнатика Р.О.,
представника відповідача                                        Пензова С.В.,                      

розглянувши у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року  у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кселнейт плюс» до  Закарпатської митниці  про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,

суддя (судді) в суді першої інстанції – Гаврилко С.Є.,
час ухвалення рішення – 12:12:07,
місце ухвалення рішення – м. Ужгород,
дата складання повного тексту рішення – 06 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кселнейт плюс» (далі – ТзОВ «Кселнейт плюс») звернулось в суд з адміністративним позовом до Закарпатської митниці, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UА305000/2023/000021/1 від 03.03.2023; визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА305130/2023/000086 від 03.03.2023.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03.03.2023 його представником було ввезено на митну територію України товар «дитячі іграшки та дитяча косметика» за митною декларацією № 23UA305130005359U2 від 03.03.2023, визначено його митну вартість за основним методом ціною договору (контракту). Відповідно до граф 20, 22 митної декларації загальна вартість товару складає 39562,05 доларів, а його поставка відбувалася на умовах «Incoterms 2010», а саме DAP м. Ужгород, тобто зобов`язання щодо поставки товару взяв на себе продавець, включивши доставку у вартість товару. Однак, 03.03.2023 Закарпатською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА305000/2023/000021/1, яким визначено вартість вказаного товару резервним методом на рівні 12,02 доларів США/кг та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА305130/2023/000086 від 03.03.2023. При цьому митний орган прийшов до висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що документи, які було подано для підтвердження митної вартості, містять розбіжності. Вказує, що відповідачем протиправно, в порушення норм Митного кодексу України (далі – МК України) та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару та обраний метод його визначення, а саме основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним), при цьому, у митного органу були відсутні підстави для витребування у додаткових документів, оскільки будь-які розбіжності у поданих митному органу документах відсутні.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року      адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UА305000/2023/000021/1 від 03 березня 2023 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА305130/2023/000086 від 03 березня 2023 року.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно з інвойсом № 2023/02/09 від 22.02.2023 доставка до кордону України (DAP Чоп)  була включена у вартість товару. Отже, умови поставки, зазначені у контракті (DAP Ужгород) та умови поставки, зазначені у рахунку-фактурі (DAP Чоп) не є розбіжностями, які впливають на визначення митної вартості, оскільки сторони врегулювали можливість відійти від положень контракту. Умови постачання DAP покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення. Таким чином, вартість товару, імпортованого позивачем, вже включає у себе вартість транспортування товару. Помилковими є твердження відповідача щодо незазначення дати, коли переказ повинен бути здійснений, оскільки контрагенти чітко обумовили, що оплата за товар може здійснюватиметься також протягом 30 днів з моменту перетинання товаром кордону. Відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті від 17.03.2023 № 15 ТзОВ «Кселнейт плюс» на виконання умов Контракту було сплачено банківським переказом компанії «MM Tech Trade s.r.o.»   вартість товару згідно з Контрактом в сумі 39562,08 євро. Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що для підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною контракту, разом з митною декларацією № 23UA305130005359U2 від 03.03.2023 позивачем подані  всі необхідні документи, які з врахуванням статтею 53 МК України, підтверджують митну вартість товару. У вказаних документах митним органом не виявлено розбіжностей, так само митним органом не вказано, що наявні в них відомості унеможливлюють ідентифікувати товар або підтвердити числові показники митної декларації. Разом з тим, товари, ввезені позивачем, не є аналогічні товарам, які брались за основу при коригуванні митної вартості. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Закарпатська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що надані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за товар, а також відомостей щодо складових митної вартості, у зв`язку з чим, відповідно до частини 3 ст. 53 МК України митним органом було здійснено запит додаткових документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Звертає увагу на те, що жодних пояснень чи запитуваних додаткових документів декларантом надано не було, право на проведення консультації з митним органом відповідно до частини 5 ст.55 МК України декларант не використав, обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості спростовано не було. Зазначає що в автотранспортній накладній (СMR) наявний відтиск штампу українського перевізника, що може суперечити умовам поставки «DAP (поставка в місці)», відповідно до яких продавець (а не покупець) зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару до названого місця призначення. Вказане може свідчити про невключення понесених покупцем транспортних витрат до митної вартості товару, а відсутність підтверджуючих документів не дозволяє впевнитись в зворотньому. Вказує, що рахунок-фактура № 2023/02/09 від 22.02.2023 передбачає банківський переказ, однак не вказано дату сплати, водночас, Контрактом передбачено оплату за товар як передплатою, так і післяоплатою, додаток до контракту (якій міг передбачати щось інше) до митного оформлення не надано. Вважає, що вказане може свідчити про наявність попередньої оплати за товар, та, відповідно, наявність платіжного доручення, яке до митного оформлення не надано, що може бути порушенням вимог пункту 4 частини 2 статті 53 МК України.
В судовому засіданні представник відповідачів підтримав апеляційну скаргу, в своїх поясненнях покликався на доводи в ній викладені.
Представники позивача щодо апеляційної скарги заперечили, просили залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, 22.11.2022 між компанією «MM Tech Trade s.r.o.», зареєстрованою у Словацькій Республіці, (далі – продавець) та ТзОВ «Кселнейт плюс» був укладений контракт № 2022/11/22 (далі – Контракт), відповідно до якого продавець продає, а покупець купує дитячі іграшки та косметику на умовах контракту (а.с.13 -14).
Відповідно до пункту 4.2 Контракту продавець і покупець погодили, що ціна товару вказуються в рахунках-фактурах на кожну поставку окремо.
Згідно із пунктом 5.2 Контракту оплата за партію товару, що постачається по цьому Контракту, проводиться шляхом попередньої оплати або після отримання товару, банківським переказом грошових коштів на рахунок Продавця протягом 30 днів з моменту перетинання товаром митного кордону України (якщо інше не передбачено додатком). Датою перетину є дата зазначена на митному штемпелі.
На дану поставку продавцем був виставлений інвойс № 2023/02/09 від 22.02.2023, згідно якого загальна вартість товару складала 39562,08 євро (а.с. 23).
Товар продається на умовах DAP м. Ужгород, згідно Incoterms 2010, відповідно пункту 3.2 Контракту. Ціна включає вартість товару, упаковки та доставки його до митного кордону України.
03.03.2023 позивачем до Закарпатської митниці було подано митну декларацію № 23UA305130005359U2, у графах 31 якої був зазначений товар «дитячі іграшки та косметика» (а.с.77-81).
Відповідно до граф 20, 22 митної декларації загальна вартість товару складає 39562,05 доларів, а його поставка відбувалася на умовах «Incoterms 2010», а саме DAP м. Ужгород, тобто зобов`язання щодо поставки товару взяв на себе продавець, включивши доставку у вартість товару.
Митне оформлення даного вантажу проводилося на митному посту «Ужгород-вантажний», а перетин кордону відбувався на митному посту «Тиса» (Чоп).
Розглянувши подані документи для підтвердження заявленої в митній декларації ІМ40ДЕ № 23UA305130005359U2 від 03.03.2023, митний орган направив декларанту електронне повідомлення, у якому зазначив, що за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом із митною декларацією документів встановлено відсутність відомостей щодо ціни яка була фактично сплачена або підлягала сплаті за товар, а також відомостей щодо складових митної вартості, у зв`язку із чим посилаючись на положення статті 53 частини 3 МК України, митний орган витребував від декларанта наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару (а.с. 98).
На вказане повідомлення декларантом до митного органу було поданий лист від 03.03.2023, в якому зазначено, що всі документи, які підтверджують митну вартість надані (а.с. 99).
На підставі поданих позивачем документів митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА305000/2023/000021/1 від 03.03.2023 та у зв`язку з цим відмовлено в оформленні товару шляхом прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №А305130/2023/000086 від 03.03.2023  (а.с. 15, 24, 25, 100-102).
У графі 33 вищевказаного рішення «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що під час розгляду документів було встановлено: подані декларантом до митного оформлення основні документи, відповідно до умов, зазначених у статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за товар, а також відомостей щодо складових митної вартості; невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у статті 58 МКУ в частині достовірності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості; неподання декларантом додаткових документів на запит митного органу у відповідності з положеннями статті 53 МК України. Відповідно до пункту 3 контракту № 2022/11/22 від 22 листопада 2022 року (далі – Контракт), поставка товару здійснюється мультимодальним (комбінованим) перевезенням на умовах DAP Ужгород, згідно з міжнародними правилами Інкотермс 2010, якщо інше не вказано в супровідних документах. Умови поставки згідно рахунку - фактури 2023/02/09 від 22.02.2023 - DAP Чоп. Оскільки товар переміщувався від Постачальника (Yuanguang International Co. Limited. Китай) у морському контейнері № TCNU4952695, очевидно має місце морський фрахт контейнера до порту Копер (Словенія) з перевантаженням на вантажний автомобіль. При цьому в поданій до митного оформлення декларації в графі 15 країна відправлення зазначена «Словенія», з перевізних документів декларантом надано тільки автотранспортну накладну CMR № 313873 (далі - CMR) в графі 13 якої вказано, що товари перебувають в транзиті. Документи про морське перевезення (коносамент) до митного оформлення не надані, хоча така можливість передбачена пунктом 11.1 контракту. Також в CMR відсутні реквізити продавця «MM TECH TRADE S.R.О.». Декларантом надано копію митної декларації транзитної форми «Т1» № MRN23SI006036101801J0 від 01 березня 2023 року в якій зазначений інший попередній документ в графі «12 01» під номером NMRN 23SI00603640099104, який до митного оформлення не подавався. Також в копії митної декларації транзитної форми відсутні реквізити продавця «MM TECH TRADE S.R.O.». У графі 16 «Перевізник» автотранспортної накладної CMR наявний відтиск штампу українського перевізника, що може суперечити умовам поставки DAP, при яких продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару до названого місця призначення. Подробиці про умови поставки товару та оплату перевезення в графі 14 та 15 CMR відсутні. Згідно пункту   3.3 та пункту 3.4 Контракту, продавець може доручити поставку товарів, на адресу покупця, третій особі – «Відправнику». Товарно-транспортні документи можуть бути виставлені третьою особою – «Відправником». У даній поставці товарів в CMR в графі 1 відправником вказано фірму «ABC Logistika D.O.O.» (Словенія). Проте, жодного документального підтвердження щодо доручення продавцем поставки товарів ABC Logistika D.O.О. до митного оформлення не надано. Наданий до митного оформлення рахунок-фактура № 2023/02/09 від 22 лютого 2023 року передбачає банківський переказ, однак не вказано дату коли цей переказ повинен бути здійснений, що може свідчить про наявність попередньої оплати за товар та, відповідно, ненадання до митного оформлення банківського платіжного документу згідно із статтею 53 частиною 2 пунктом 4 МК України. Надані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за товар, а також відомостей щодо складових митної вартості, у зв`язку з чим, відповідно до статті 53 частини 3 МКУ необхідно надати додаткові документи (за наявності) для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів; перевізні документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (коносамент, договори на перевезення, рахунки тощо); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи; експортна декларація країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші додаткові документи за бажанням декларанта, що підтверджують митну вартість товару. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості товару у зв`язку з наявністю відповідної інформації. При визначенні числового значення митної вартості товару за основу взята раніше визнана митними органами митна вартість аналогічних товарів за наступними МД, в еквіваленті валюти контракту оцінюваних товарів: Товар № 1 - 12,02 доларів США/КГ (МД UA206020/2023/1629 від 02 лютого 2023 року та UA500500/2022/44314 від 30 листопада 2022 року); Товар № 2-12,02 доларів США/КГ (МД № UA500500/2022/44314 від 30 листопада 2022 року та UA500490/2022/11236 від 03 грудня   2022 року).
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються  Митним кодексом України (далі – МК України).
Відповідно до частини першої  статті 246 МК України  метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.
Частина перша  статті 257 МК України  передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України  встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою  статті 51 МК України  митна вартість товару, який переміщується через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до  глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої  статті 52 МК України  заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою  статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою  статті 53 МК України  визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій  статті 58 цього Кодексу  (частини перша, друга  статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої  статті 54 МК України  митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний  здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною п`ятою  статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
Частиною третьою статті 53 МК України  встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою  статті 53 МК України  у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята  статті 53 МК України).
Проаналізувавши вищенаведені норми, колегія суддів зазначає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, проте ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, тощо. 
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій  статті 53 МК України  (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як слідує із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).
Статтею 57 МК України  встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний  за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод  за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених  статтею 64 цього Кодексу.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої  статті 54 МК України  митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2)  неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома  статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою  статті 55 МК України  рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У цій справи спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої  статті 54 МК України, оскільки  декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою  статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта  статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої  статті 58 МК України  ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою  статті 58 МК України.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що 22.11.2022 між компанією «MM Tech Trade s.r.o.», зареєстрованою у Словацькій Республіці, (далі – продавець) та ТзОВ «Кселнейт плюс» був укладений контракт № 2022/11/22 (далі – Контракт), відповідно до якого продавець продає, а покупець купує дитячі іграшки та косметику на умовах контракту (а.с.13 -14).
Контрагенти, керуючись засадами диспозитивності визначили у контракті можливість співпраці на умовах поставки, зазначених у товаросупровідних документах, виклавши у пункті 3 Контракту, що поставка товару здійснюється мультимодальним (комбінованим) перевезенням на умовах DAP Ужгород, згідно з міжнародними правилами Інкотермс 2010, якщо інше не вказано в супровідних документах.
На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані наступні документи: пакувальний лист продавця на товар № 2023/02/09 від 22.02.2023 (а.с. 93); інвойс № 2023/02/09 від 22.02.2023 (а.с. 92); автотранспортна накладна № 313873 від 01.03.2023 (а.с. 94); акт Закарпатської митниці про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № б-н від 02.03.2023 (а.с. 10); контракт № 2022/11/22 (а.с.13, 14); декларація про походження товару № 2023/02/09 від 22.02.2023; договір про надання послуг митного брокера № 02/11/2022 (а.с. 12); декларація про відповідність від 08.09.2022 (а.с. 11); митна декларація країни відправлення № MRN23SI006036101801J0 від 01.03.2023 (а.с. 95, 96).
В інвойсі № 2023/02/09 від 22.02.2023, відправник вказав, що доставка до кордону України (DAP Чоп) включена у вартість товару (а.с. 23).
Отже, умови поставки, зазначені у контракті (DAP Ужгород) та умови поставки, зазначені у інвойсі (DAP Чоп ) не є розбіжностями, які впливають на визначення митної вартості, оскільки сторони врегулювали можливість відійти від положень контракту.
Сторони Контракту погодились співпрацювати на умовах поставки – DAP. Згідно із міжнародними правилами інтерпретації торгових визначень у сфері зовнішньої торгівлі ІНКОТЕРМС, в редакції 2010 року, визначено умови поставки товару DAP (Delivered at Place - постачання у місці призначення). Такі умови поставки означають, що продавець виконав своє зобов`язання з постачання тоді, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення.
Відповідно до частини 2 пункту 6 статті 53  МК України до митної вартості товарів включаються витрати на транспортування товару лише у випадку, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.
Таким чином, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що вартість товару, імпортованого позивачем, вже включає у себе вартість транспортування товару, що спростовує відповідні доводи скаржника
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач у митній декларації не виокремив витрати на транспортування товару до місця призначення.
Згідно із частиною 5 ст 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Враховуючи, що  сторони контракту погодились співпрацювати на умовах поставки – DAP, Ужгород, тобто транспортні витрати включені у вартість товару, митним органом було безпідставно витребувано у позивача перевізні документи.
Крім того, продавець товару, який взяв на себе зобов`язання доставити товар у пункт призначення, керуючись принципом свободи договору, самостійно визначає, з яким перевізником вправі організувати перевезення вантажу. Вказана обставина жодним чином не суперечить договірним відносинам та не впливає на складові митної вартості, враховуючи той факт, що сторони договору погодилися співпрацювати на умовах поставки DAP, тобто транспортні витрати вже включені у вартість самого товару
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до умов пункту 5.2 Контракту оплата за партію товару, що постачається по цьому Контракту, проводиться шляхом попередньої оплати або після отримання товару, банківським переказом грошових коштів на рахунок Продавця протягом 30 днів з моменту перетинання товаром митного кордону України (якщо інше не передбачено додатком). Датою перетину є дата, зазначена на митному штемпелі (а.с. 13).
Таким чином, сторонами Контракту було погоджено альтернативні умови оплати, які передбачають: 1) проведення попередньої оплати або 2) після отримання товару впродовж 30 днів з моменту перетину кордону.
Отже, помилковими є доводи скаржника щодо не зазначення дати, коли переказ повинен бути здійснений, оскільки контрагенти чітко обумовили, що оплата за товар може здійснюватиметься також протягом 30 днів з моменту перетинання товаром кордону.
Із матеріалів справи слідує, що відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті від 17.03.2023 року № 15 ТзОВ «Кселнейт плюс» на виконання умов Контракту було сплачено банківським переказом компанії «MM Tech Trade s.r.o.»   вартість товару згідно з Контрактом в сумі 39562,08 євро (а.с. 199).
Крім того, як зазначено вище, умовами контракту передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах DAP, згідно яких на продавця покладаються обов`язки пакування і маркування вантажу, оплатити експортне митне оформлення, доставити вантаж до кінцевого пункту призначення, сплатити транспортні витрати, нести ризики за товар до моменту доставки в кінцевий пункт і розвантаження, повідомити покупця про доставку. В той же час, для покупця умови поставки DAP передбачають мінімальні обов`язки та зобов`язують покупця тільки вивантажити товар, оплатити послуги з митного оформлення для імпорту, оплатити вартість товару згідно з договором та своєчасно прийняти вантаж у пункті призначення. Тобто твердження позивача, що «ціна включає вартість товару, упаковки та доставки його до митного кордону» кореспондуються з погодженими сторонами контракту умовами поставки (DAP).
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що для підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною контракту, разом з митною декларацією № 23UA305130005359U2 від 03.03.2023 ТзОВ «Кселнейт Плюс» подані всі необхідні документи, які з врахуванням статтею 53 МК України, підтверджують митну вартість товару.
За обставин цієї справи відповідач не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).
Враховуючи наведене, висновки митного органу у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16, від 13.06.2019 у справі № 820/6315/15, вимоги частини третьої та четвертої статті  53  та частини другої статті  58 МК України  зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що товари, ввезені позивачем, не є аналогічні товарам, які бралися за основу при коригуванні митної вартості.
Для визначення митної вартості не за основним методом, відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості вказав, що для визначення митної вартості використано резервний метод, джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД UA206020/2023/1629 від 02 лютого 2023 року, МД UA500500/2022/44314 від 30 листопада 2022 року, МД № UA500500/2022/44314 від 30 листопада 2022 року та МД UA500490/2022/11236 від 03 грудня   2022 року (а.с. 103-123).
Суд апеляційної інстанції враховує, що застосування другорядного – резервного методу визначення митної вартості товару передбачене  статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у  статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої  статті 55 МК України  прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених  наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598  (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Вищевказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17.
Натомість,  у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений  МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Колегія суддів зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у цьому випадку не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UА305000/2023/000021/1 від 03.03.2023.
Щодо позовної вимоги про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА305130/2023/000086 від 03.03.2023, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до статті 264 частини 11 МК України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 54 МКУ орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Із наведених положень слідує, що однією з підстав для відмови у прийнятті митної декларації є неправильність визначення декларантом митної вартості товарів.
Отже, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що скасування судом рішення органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а тому враховуючи, що судом рішення про коригування митної вартості № UА305000/2023/000021/1 від 03.02.2023 визнано протиправним та таким, що підлягає скасуванню, тому відповідно і картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА305130/2023/000086 від 03.03.2023 також слід визнати протиправною та скасувати.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці залишити без задоволення, а рішення  Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року  у справі № 260/4066/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар 	
Повне судове рішення складено 01 лютого 2024 року.