Номер провадження: 33/813/58/24
Номер справи місцевого суду: 504/1188/23 
Головуючий у першій інстанції Добров П. В. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА

04.01.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Стоянової Л.І., захисника Левіта В.С., розглянувши його клопотання про призначення судово-медичної токсикологічної експертизи в межах розгляду апеляційної скарги захисника Левіта В.С., в інтересах ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 09.08.2023 стосовно  ОСОБА_1 про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотання захисника Левіта В.С., в інтересах  ОСОБА_1  про призначення експертизи,  ОСОБА_1  визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,а також стягнено з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.
Відповідно до оскаржуваної постанови, 20.02.2023 о 20:30 год. за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н М-14 21 км+800м ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, порушення мови та координації рухів; медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком медичного закладу №000307 від 24.02.2023, за результатом якого ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння, визваного бензодіазепінами, чим порушив вимоги п.2.9 а) ПДР України.
В апеляційній скарзі захисник Левіт В.С. не погодився із оскаржуваною постановою, посилаючись на неповне з`ясування судом всіх обставин справи та, категорично заперечуючи перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом, просить винести постанову, якою постанову суду 1-ої інстанції скасувати повністю та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.
Згодом, 20.11.2023 до апеляційного суду надійшло клопотання захисника Левіта В.С. про призначення судово-медичної токсикологічної експертизи шляхом проведення контрольного дослідження зразка біологічного середовища (сечі) ОСОБА_1 , який був отриманий КУ «ООМЦПЗ» ООР під час складання 20.02.2023 о 23:20 год. висновку щодо результатів медичного огляду №000307 від 24.02.2023, проведення якої доручити експертам КУ «ООБСМЕ» та поставити експертам на вирішення наступні питання: 1) чи є в наданому на дослідження зразку біологічного середовища (сечі) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лікарські препарати, якщо так, то які саме і в якій кількості, та чи може така концентрація викликати стан сп`яніння лікарськими препаратами?; 2) чи перебував ОСОБА_1 на момент збору сечі у стані сп`яніння лікарськими препаратами?; 3) чи може вживання ОСОБА_1 препарату «Gidazepami» (гідазепам) у дозі 20 мг перед сном показати наявність у біологічному середовищі (сечі) ОСОБА_1 бензодіазепінів? 
Клопотання захисника обґрунтовано тим, що в зазначеній справі відсутні обов`язкові докази, зокрема, докази проведення лабораторних досліджень та їх результати, висновок щодо результатів медичного огляду не містить посилання на акт медичного огляду, акт медичного огляду відсутній, що свідчить про те, що наявний в матеріалах справи медичний висновок, складений лікарем КНП «ООМЦПЗ» ООР від 20.02.2023 є недійсним.
У подальшому, захисником Левітом В.С. були уточнені обґрунтування клопотання стосовно необхідності призначення судово-медичної токсикологічної експертизи, зокрема, зазначено, що: 1) в наданому на запит апеляційного суду результаті токсикологічного дослідження №202 від 22.02.2023 не вказано, до яких речовин відносяться бензодіазепіни, зокрема, до наркотичних, психотропних чи інших речовин, внаслідок чого, на переконання захисника, із наданого результату сторонній спостерігач, який не має спеціальних знань, не може однозначно пересвідчитись та встановити, до якої категорії речовин можливо віднести виявлену речовину та чи здатна вона негативно вплинути на увагу водія; 2) із результату дослідження неможливо ідентифікувати особу, яка склала це дослідження; 3) в результаті токсикологічного дослідження №202 зазначено, що аналіз почато 21.01.2023 та закінчено 22.02.2023, в той час як в наданому акті медичного огляду №000307 вказано, що часом проведення лабораторних тестів є 24.02.2023.
В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 не з`явився, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, натомість, в судове засідання з`явився його захисник Левіт В.С.
Враховуючи неявку ОСОБА_1 в судове засідання, апеляційний суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з`ясувавши думку захисника, вважає за можливе здійснити розгляд клопотання про призначення експертизи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 . 
Захисник Левіт В.С. в судовому засіданні апеляційного суду підтримав подане ним клопотання, просив його задовольнити та призначити у справі судово-медичну токсикологічну експертизу.
Проаналізувавши доводи клопотання захисника та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.
Відповідно до припису ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Натомість, у КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала порядок призначення судових експертиз, тому апеляційний суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.
Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
В своєму первісному клопотанні захисник Левіт В.С. посилається на недійсність наявного в матеріалах справи медичного висновку №000307, складеного лікарем КНП «ООМЦПЗ» ООР від 20.02.2023 (надалі – висновок №000307) з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів проведення лікарями в закладах охорони здоров`я лабораторних досліджень та відсутність акту медичного огляду.
При цьому, дійсно, із наявного в матеріалах справи висновку №000307, відповідно до якого лікар дійшов висновку про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, викликаного бензодіазепінами, не містить жодних застережень стосовно способу виявлення лікарем закладу охорони здоров`я стану сп`яніння ОСОБА_1 .
Вимогами п.п. 7 та 12 Розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі – Інструкція) визначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове та предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Водночас, дійсно, як на цьому обґрунтовано зауважує захисник, відповідно до приписів п.п. 15 та 16 розділу III Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду, а висновок щодо результатів медичного огляду видається на підставі акта медичного огляду.
Разом із тим, вимогами п. 19 розділу III Інструкції визначено, що акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.
Задля встановлення факту наявності такого акту медичного огляду за результатами огляду ОСОБА_1 на виявлення стану сп`яніння, судом апеляційної інстанції було здійснено запит генеральному директору КНП «ООМЦПЗ» ООР ОСОБА_2 стосовно надання завірених належним чином копій документів, які стали підставою для складання вищезгаданого висновку №000307 (а.с. 70), у відповідь на який 30.11.2023 КНП «ООМЦПЗ» ООР надало апеляційному суду відповідні документи, зокрема:
1) результат токсикологічного дослідження №202, відповідно до якого при токсикологічному дослідженні біологічного матеріалу ОСОБА_1 – сечі – в період часу з 21.02.2023 по 22.02.2023 було виявлено бензодіазепіни (а.с. 73, зворотна сторона);
2) акт медичного огляду №000307, згідно якого 20.02.2023 о 21:30 год. лікарем було проведено огляд ОСОБА_1 та встановлено, що шкірний покров останнього звичайного кольору, наявне почервоніння очей, мова змазана, не чітка, зіниці розширені, реакція на світло млява, зі слів має захворювання – енцефалопатію, внаслідок чого лікар, за результатами проведення огляду, дійшов висновку про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння лікарськими препаратами; 20.02.2023 о 21:40 год. була відібрана сеча ОСОБА_1 для проведення лабораторної діагностики з метою уточнення наявних речовин впливу, внаслідок чого, за результатами лабораторних тестів №202 виявлено бензодіазепіни; підсумовуючи викладено, лікар виклав заключний діагноз за результатами огляду та тестів, зауваживши на тому, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння, викликаному бензодіазепінами (а.с. 74).
Вищевказані надані на запит апеляційного суду документу підтверджують факт того, що при огляді ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я з метою виявлення стану його сп`яніння лікарем медичного закладу, окрім проведення зовнішнього огляду стану ОСОБА_1 та збору анамнезу, було також проведено лабораторне дослідження біологічного середовища – відібраної перед цим сечі, на підставі сукупності чого було зроблено висновок про перебування останнього у стані сп`яніння, викликаного вживанням лікарських засобів – бензодіазепінів.
Надаючи оцінку посиланням захисника Левіта В.С., як на одну із підстав для призначення судово-медичної токсикологічної експертизи те, що в наданому на запит апеляційного суду результаті токсикологічного дослідження №202 від 22.02.2023 не вказано, до яких речовин відносяться бензодіазепіни, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що така інформація міститься в акті медичного огляду №000307, із логічного аналізу змісту якого можна дійти однозначного висновку про те, що бензодіазепіни відносяться до лікарських засобів, які здатні впливати на швидкість реакції водія.
Водночас, є слушними посилання захисника на те, що в результаті токсикологічного дослідження №202 зазначено, що аналіз почато 21.01.2023 та закінчено 22.02.2023, в той час як в наданому акті медичного огляду №000307 вказано, що часом проведення лабораторних тестів є 24.02.2023, проте зазначена обставина не свідчить про недійсність проведеного медичного огляду, з огляду на детальність опису лікарем процесу огляду та фіксації такого огляду на відеозаписі з портативного відео-реєстратора співробітника поліції, натомість, може бути результатом допущення лікарем звичайної технічної описки.
Апеляційний суд критично оцінює доводи захисника з приводу того, що із результату дослідження №202 неможливо ідентифікувати особу, яка складала це дослідження, натомість, наявне в матеріалах справи дослідження містить всі необхідні передбачені законом реквізити такого документу та підписано спеціалістом, який виконував аналіз, внаслідок чого не викликає обґрунтованих сумніві у правильності та достовірності проведеного дослідження.
За встановлених обставин, враховуючи висновок суду апеляційної інстанції стосовно достовірності та правдивості наявного в матеріалах справи медичного висновку №000307, на підставі якого було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння, викликаного вживанням лікарських засобів – бензодіазепінів, апеляційний суд вважає, що захисником Левітом В.С. не було надано апеляційному суду переконливих обґрунтувань необхідності призначення в даній справі судово-медичної токсикологічної експертизи з метою з`ясування факту перебування ОСОБА_1 на момент збору сечі у стані сп`яніння лікарськими препаратами, натомість, такий факт був встановлений та доведений іншими наявними в матеріалах справи належними, достатніми та допустимими доказами, підстав не довіряти яким у суду апеляційної інстанції немає.
Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує на фактичній неможливості проведення судово-медичного токсикологічного дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 (сечі), відібраного 20.02.2023 з огляду на надто тривалий час, що пройшов з моменту такого відбору, в той час як, відповідно до п. 10 розділу III Інструкції зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності, при цьому, вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.
Підсумовуючи викладене за з огляду на те, що в ході апеляційного розгляду не встановлено нових обставин, які зумовлювали б необхідність проведення судово-медичних токсикологічних експертних досліджень, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи докази, в тому числі медичний висновок №000307, можуть бути використані при прийнятті рішення у справі поряд з іншими доказами, оцінка яким буде надана судом під час ухвалення судового рішення, у зв`язку з чим клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, ст.ст. 242, 332 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника Левіта В.С., в інтересах ОСОБА_1 про призначення по справі судово-медичної токсикологічної експертизи контрольних біологічних зразків ОСОБА_1 , відібраних у нього 20.02.2023.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца