ПОСТАНОВА 
Іменем України

14 грудня 2023 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 385/964/23
провадження № 22-ц/4809/1245/23 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді – Головань А.М., Письменний О.А., 
за участю секретаря судового засідання Зубіцької Н. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання сина та стягнення аліментів з матері за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2023 року (суддя І.В. Панасюк),-

                                       В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 у червні 2023 року звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2   яким просить : припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються з 20.11.2008 року і до повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати виконавчий лист № 2-834 від 01.12.2008 року, виданий Гайворонським районним судом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини таким, що не підлягає виконанню, стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову та до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , судові витрати стягнути з відповідача. 
Позов мотивовано тим, що рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області у справі 2-834/2008 р. з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.11.2008 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На виконання рішення видано виконавчий лист 01.12.2008 року №2-834, на підставі якого Гайворонським відділом державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснюється утримання аліментів з батька дитини. 
З січня 2023 року син, ОСОБА_4 прийняв рішення проживати з батьком/позивачем.
Півроку син перебуває повністю на його утриманні, аліменти утримуються з його заробітної плати та використовуються не на утримання неповнолітнього сина.
Відзив
        ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, вказала, що син проживає разом з нею, за місцем реєстрації та перебуває на її утриманні. Рішенням суду від 09.06.2015 року між сторонами затверджено мирову угоду, якою визначено спосіб та порядок спілкування батька з сином. Тому, ОСОБА_7 періодично перебуває у батька, але це не постійне проживання. Починаючи з червня 2023 року син буде проживати у гуртожитку за місцем навчання в м. Черкаси.
Судове рішення
       Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2023 року позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про припинення стягнення аліментів на утримання сина та стягнення аліментів з матері задоволений. 
Припинене стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються з 20.11.2008 року і до повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнаний виконавчий лист № 2-834 від 01.12.2008 року, виданий Гайворонським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються з 20.11.2008 року і до повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  уродженки м. Вільнюс, Литовська Республіка, аліменти на користь  ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто з  ОСОБА_2  на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн; та на користь   ОСОБА_1  судові витрати у розмірі 1073,60 грн.
Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо припинення правовідносин зі сплати аліментів на користь відповідача підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_4 проживає біля позивача і знаходиться на його утриманні, а тому минули підстави для стягнення з батька дитини аліментів. 
Суд погодився з вимогами позивача та визначив аліменти, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1\4 частини всіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки це відповідає вимогам Закону.
Апеляційна скарга
       Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, якою просить відмовити у позові ОСОБА_1 . Вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає про позбавлення судом можливості приймати участь в судовому засіданні, надати пояснення і довести свою правоту. Відтак висновок про проживання ОСОБА_4 з батьком є передчасним. Син дійсно деякий час за власним бажанням проживав у батька, в цей період нею здійснювалось перерахування коштів на банківську карточку сина.
       У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, так як відповідач безпідставно заперечує висновки суду. Він, як батько, опікується сином, оплатив йому підготовчі курси перед вступом в учбовий заклад та проживання у гуртожитку. Возив сина до м. Черкаси в період вступу, витрачався на пальне, до цього син проживав з ним. Безпідставним є посилання скаржниці на судове рішення щодо способу спілкування та виховання сина, так як сину виповнилося 14 років і він вправі сам обирати місце проживання з ким з батьків.
Рух справи
       Апеляційна скарга надійшла 05.09.2023р. В цей же день ухвалою суду витребувані матеріали цивільної справи.
       Ухвалою від 18.09.2023 р апеляційну скаргу залишено без руху, з підстав в ній визначених.
Вимоги ухвали виконані 02.10.2023р, ухвалою суду від 09.10.2023р відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду справу призначено до розгляду без виклику сторін, ухвалою від 05.12.2023 р колегія суддів призначила розгляд з викликом сторін.
Обставини встановлені судом
       Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.11.2008 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
На виконання рішення видано виконавчий лист від 01.12.2008 року №2-834, на підставі якого Гайворонським відділом державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) здійснюється стягнення аліментів з позивача (а.с. 20).
       Позивач працює в АТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр», де з нього здійснюється утримання аліментів з заробітної плати (а.с. 18).
Заборгованість щодо сплати аліментів у позивача відсутня, що підтверджується довідкою виданою Гайворонським відділом державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) №221 від 08.06.2023 року (а.с. 19) .
З січня 2023 року ОСОБА_4 проживає з позивачем за адресою АДРЕСА_1 та перебуває на його утриманні, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 15-17).
Згідно довідки Гайворонської міської ради № 917 від 28.08.2023 року ОСОБА_4 2008 року народження проживає разом з відповідачкою/матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 44). 
Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 129 Конституції України врегульовано, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  таке конституційне право має бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_2 підлягає задоволенню. 
Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Спір між сторонами виник з приводу утримання дитини, сплати аліментів.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Батько неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_1 за примусовим стягненням сплачує аліменти на користь матері хлопчика, відповідача у справі ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються з 20.11.2008 року і до повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач наполягає, що дитина проживає з ним, відтак відсутні підстави сплачувати аліменти матері, навпаки тепер вона має сплачувати аліменти позивачеві, який здійснює утримання сина. 
Місцем роботи позивача є АТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр», де і здійснюється утримання аліментів із заробітної плати на користь колишньої дружини ОСОБА_3 , які сплачуються своєчасно та в повному розмірі. Заборгованість по сплаті аліментів, відсутня.
Сторони розлучені з жовтня 2009 року та проживають окремо. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю та проживав з нею до кінця 2022 року. 
Відповідно до ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
        Обов`язок позивача щодо утримання дитини припиняється також і на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
       Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину,є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
       Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.
З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За клопотання відповідача, заявленого у скарзі, в суді апеляційної інстанції надав пояснення син сторін ОСОБА_8 , який пояснив, що дійсно деякий час проживав з батьком, але в цей час його мати утримувала. Зараз проживає в гуртожитку, тобто не з батьками. Мати передає продукти харчування, одяг, купували, кошти на картку пересилає. 
       Верховний Суд у постанові від 12 травня 2023 року у справі 3 686/12480/22 наголосив на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Аналізуючи встановлені обставини судом першої інстанції, враховуючи мотиви оскарження, заперечення, пояснення сина сторін ОСОБА_4 в апеляційному суді,  колегія суддів приходить до висновку про скасування судового рішення та відмову в задоволенні позову. Так як неповнолітній ОСОБА_8 з жодним з батьків після закінчення школи не проживає, цей період охоплює спірний, так як навчається в учбовому закладі  у м. Черкаси, проживає у гуртожитку. Дійсно, певний період, за сімейними обставинами проживав з батьком, в цей  час  мати двічі перераховували йому кошти на банківську картку в сумі 2000 грн та 1000 грн.   
В сім`ї відповідачки народилася донька і вона перебуває у відпустці за доглядом за дитиною (а.с.44). 
За викладеного, достатніх та переконливих доказів, за яких можливо виснувати, що відповідачка не утримує сина, отримані аліменти використовує не за призначенням, відсутні. За період 2022/2023 роки з платника аліментів в середньому сплачувалися аліменти в розмірі 2400 грн, аліменти не є остаточною сумою і батько, платник аліментів, має утримувати сина для його гідного розвитку і забезпечення всіх можливих потреб. 
В той же час жодного доказу, що мати використовувала аліменти на себе і не забезпечували сина, немає. Навпаки, з пояснень сина сторін ОСОБА_4 виходить, що мати здійснює забезпечення, як і батько, який не обмежується лише сплатою аліментів. 
Відтак відсутні підстави визначені законодавством щодо припинення стягнення аліментів і стягнення аліментів з матері неповнолітнього. 
Загальний висновок
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За встановлених обставин, апеляційна  скарга  ОСОБА_2  підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову. 
Судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК підлягають перерозподілу
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2023 року скасувати.
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання сина та стягнення аліментів з матері.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А.М. Головань 

О.А. Письменний