ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
07 лютого 2024 року
м. Київ
 
справа № 519/339/23
 
провадження № 61-15687св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,        Лідовця Р. А.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ;
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області, ОСОБА_4 ;
третя особа - Міністерство оборони України;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Южного міського суду Одеської області від 14 квітня 2023 року у складі судді Лемця С. П. та постанову Одеського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Назарової М. В., Кострицького В. В., Лозко Ю. П., 
ВСТАНОВИВ:
1.    Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2023 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області, ОСОБА_4 , третя особа - Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Позовна заява мотивована тим, що між нею та  ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб, від якого у них народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 20 вересня 2001 року шлюб між ними був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 20 вересня 2001 року серії НОМЕР_1 . Після розірвання шлюбу вони продовжували проживати однією сім`єю з ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася друга дитина - ОСОБА_3 .
Позивачка вказувала, що весь цей час вона із ОСОБА_5 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спілкувалися як подружжя, планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру, мали спільні права та обов`язки. Разом сім`єю відпочивали, вирішували різноманітні побутові проблеми.
У зв`язку із військовою агресією російської федерації Указами Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022 та від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на території України з 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і діє по цей час. 
ОСОБА_5 був призваний до лав Збройних Сил України.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у результаті бойових дій ОСОБА_5 загинув.
Позивачка зазначала, що після смерті ОСОБА_5 вона звернулася до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - Одеське ОТЦКСП) на підставі пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» для отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якими є її діти та мати загиблого -  ОСОБА_4 . Проте їй було відмовлено та повернуто документи на доопрацювання, а також запропоновано звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт її постійного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 21 вересня 2001 року по 13 березня 2022 року з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у наслідок бойових дій, у зв`язку із військовою агресією російської федерації.
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 02 березня 2023 року відкрито провадження у вищевказаній справі. 
Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 14 квітня 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області, ОСОБА_4 , третя особа - Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбузакрито. Роз`яснено ОСОБА_1 її право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що між  ОСОБА_1 та Міністерством оборони України виник спір, пов`язаний із доведенням наявності підстав для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, підлягає вирішенню у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.
Суд першої інстанції послався на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22, провадження           № 61-13369св22, та правові висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19, провадження № 61-10777св20.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Южного міського суду Одеської області від 14 квітня 2023 року залишено без змін.
Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, апеляційний суд також зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 , пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням і припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язанні з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.
Апеляційний суд також послався на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22, провадження № 61-13369св22, та правові висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19, провадження № 61-10777св20.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Южного міського суду Одеської області.Підставами касаційного оскарження зазначено абзац четвертий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України. 
У січні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2024 року справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області, ОСОБА_4 , третя особа - Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, за касаційною скаргою     ОСОБА_1 на ухвалу Южного міського суду Одеської області від 14 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03жовтня 2023 року призначено до судового розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга  ОСОБА_1 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки не врахували, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з  ОСОБА_5 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_3 в наслідок бойових дій, у зв`язку із військовою агресією російської федерації, може у подальшому використовуватися нею не лише у сфері отримання соціального забезпечення, а й у інших сферах, в яких їй це буде необхідно.
Крім того, зазначено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року прийнято до провадження та призначено до розгляду справу № 560/17953/21(провадження № 11-150апп23). Судові рішення у справі, яка переглядається, та судові рішення у справі, яка призначена до розгляду Великою Палатою Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, а саме щодо належності до цивільної юрисдикції спорів про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги. У зв`язку з цим просить зупинити касаційне провадження у цій справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У грудні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив Міністерства оборони Українина касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в якому зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги - безпідставними. Правова мета звернення позивачки до суду є підтвердження її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації її прав у сфері соціального забезпечення. Тому вказаний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
У лютому 2023 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області, ОСОБА_4 , третя особа - Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з військовослужбовцем, який загинув (помер) під час участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації.
Метою встановлення вказаного юридичного факту позивачка зазначила призначення та отримання одноразової грошової допомоги за загиблого (померлого) військовослужбовця.
 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувані судові рішення вищезазначеним вимогам закону не відповідають. 
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.
Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законом.
Аналогічний висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постановах: від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, провадження № 14-481цс19; від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2598/16, провадження № 14-573цс19.
У разі оскарження до суду відмови відповідного органу в установленні юридичного факту, який підлягає встановленню у позасудовому порядку, такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства і суди насамперед перевіряють, чи відповідає оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а відповідач в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідно до частини другої статті 77 КАС України повинен довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності.
Згідно з положеннями частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, зверненню до адміністративного суду з позовом передує звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за наслідками розгляду якого особа набуває права оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення, дії або бездіяльність такого суб`єкта владних повноважень, що відповідає меті та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України. 
Частиною другою статті 245 КАС України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє.
Тобто у разі вирішення справи в порядку адміністративного судочинства, встановлення факту, що має юридичне значення, має бути визначено судом у резолютивній частині судового рішення, що не передбачено КАС України.
У той же час перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Зокрема, згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
 - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
 - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 
 - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
 - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.
При цьому, між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки останнє не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.
Тлумачення наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. 
Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.
Зазначений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду за наслідками розгляду 18 січня 2024 року справи № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23). У зв`язку з цим клопотання ОСОБА_1 про зупинення касаційного провадження у цій справі задоволенню не підлягає, так як обставини, на які вона посилалася для зупинення касаційного провадження, відпали.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц(провадження № 14-505цс19), та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.
З огляду на викладене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов помилкового висновку про те, що цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та повинен розглядатися адміністративним судом, оскільки юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Щодо судових витрат
У підпункті в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
За загальним правилом, при розподілі судових витрат у резолютивній частині судового рішення за результатами розгляду та вирішення справи встановлюється обов`язок сторони, не на користь якої ухвалено таке судове рішення, відшкодувати (компенсувати) іншій стороні понесені судові витрати із вказівкою на чіткий розмір відповідних судових витрат.
У справі, що переглядається, касаційна скарга  ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції. Тобто остаточного рішення по суті спору касаційним судом не було прийнято, а тому за таких обставин підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення касаційного провадження у справі відмовити. 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Южного міського суду Одеської області від 14 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                     Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                              І. Ю. Гулейков
 
                                                                                       Б. І. Гулько
 
                                                                                       Г. В. Коломієць
 
                                                                                       Р. А. Лідовець