П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  278/565/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Дубовік О.М.  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
09 січня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Поліського округу на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Поліського округу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
у січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області з позовною заявою, у якій просив скасувати постанову № 1013-2.2 від 07.11.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 52 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав на те, що 07.11.2022 року державним інспектором з охорони навколишнього природнього середовища Житомирської області Люлевич В.В. на підставі протоколу № 016449 від 01.11.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 211 ЗК України, а саме: допустив витікання на рельєф місцевості неочищених стічних вод з каналізаційно-насосної станції, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №1013-2.2, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 52 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 1360,00 грн.
Із зазначеною постановою він не згодний, вважає її незаконною, необґрунтованою та упередженою, оскільки в його посадові обов`язки не входить контроль та виконання профілактичних робіт каналізаційних мереж, а відтак правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 52 КУпАП він не вчиняв.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2023 року позов задоволено частково.
Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 07.11.2022 року за № 1013-2.1, складену державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Житомирської області Люлевичем Валентином Віталійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 52 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1360,00 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції Поліського округу на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. судового збору.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відповідачем на адресу підприємства, де працює позивач, було скеровано лист №3846/2/2-08 від 25.10.2022 року (а.с. 32) з проханням забезпечити явку відповідальної посадової особи підприємства до Інспекції для надання необхідних пояснень та складання адміністративних матеріалів.
Постановою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Житомирської області Люлевич В. В. про накладення адміністративного стягнення № 1013-2.2 від 07.11.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 52 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1360,00 грн. (а.с.7).
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , оператор каналізаційної насосної станції КП ЖОЛСЦРЗ «Дениші», здійснив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 211 ЗК України, так як о 12:10 год. 07.10.2022 року допустив здійснення псування та забруднення сільськогосподарських та інших земель, а саме - допустив витікання на рельєф місцевості неочищених стічних вод з каналізаційної насосної станції у межах с. Дениші Житомирського району Житомирської області, що є порушенням ст. 96 ЗК України.
Наказом № 4-3 від 02.01.2019 року ОСОБА_1 прийнято на посаду слюсаря-сантехніка КНС 3 розряду ЖЕГ (а.с.8).
Пунктами 2.1., 2.2. посадової інструкції слюсаря-сантехніка каналізаційно-насосної станції 3 розряду житлово-експлуатаційної групи ІІІ-32.3 визначено, зокрема, наступні завдання та обов`язки: виконує роботу по перекачці каналізаційних стояків житлових будинків, Денишівської школи та дитячого реабілітаційного центру; слідкує за роботою насосного обладнання КНС та автоматики.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 року у справі №240/3926/23 (а.с.53-56), яке залишено в силі апеляційною інстанцією 26.06.2023 року (а.с.50-52), відмовлено у задоволенні позову КП "ЖОЛСЦРЗ "Дениші" до Державної екологічної інспекції Поліського округу про визнання дій протиправними. 
Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положенням ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне порушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскільки предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону при розгляді справи та інше.
Згідно з положеннями п. «в» ч. 1 ст. 211 ЗК України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення як псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.
Статтею 52 КУпАП регламентовано, що псування сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх хімічними і радіоактивними речовинами, нафтою та нафтопродуктами, неочищеними стічними водами, виробничими та іншими відходами, а так само невжиття заходів по боротьбі з бур`янами - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Склад адміністративного правопорушення містить чотири невід`ємні елементи, без існування хоча б одного з яких адміністративна відповідальність настати не може: суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона правопорушення.
Суб`єктом адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачено ст. 52 КУпАП в даному випадку є посадова особа (спеціальний суб`єкт).
Таким чином, враховуючи, що в даному випадку, суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 52 КУпАП, є саме посадова особа, яка наділена адміністративно - господарськими чи організаційно - розпорядчими функціями (обов`язками) до посадових обов`язків якої входить контроль за розміщенням відходів та контроль за недопущенням забруднення земель виробничими відходами, дотримання, виконання, забезпечення виконання відповідних норм та правил.
Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Згідно зі статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Водночас, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про наділення позивача по справі ОСОБА_1 як посадової особи підприємства організаційно - розпорядчими чи адміністративно - господарськими обов`язками.
Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що при винесенні оскаржуваної постанови достовірно не встановлено чи було вчинено ОСОБА_1 адміністративне правопорушення (чи являється він суб`єктом відповідальності за ст. 52 КУпАП), та чи саме ОСОБА_1 (як громадянин - фізична соба) винен у його вчиненні.
Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України регламентовано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Так, Державною екологічною інспекцією Поліського округу не доведено правомірність притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту вжиття відповідачем всіх необхідних заходів, які б засвідчили правомірність його дій з притягнення ОСОБА_1 як посадової особи підприємства до адміністративної відповідальності за наведеної вище доказової бази. Уповноваженим органом не обґрунтовано підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів не бере до уваги доводи відповідача щодо того, що саме позивач є тією особою, яка має нести адміністративну відповідальність у даному випадку від юридичної особи, через дії якої і сталося забруднення земель, оскільки саме КП "ЖОЛСЦРЗ "Дениші" і забезпечило явку такої компетентної особи на виконання листа Інспекції, з наступних підстав.
Як зазначалось вище, саме на орган, який розглядає справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності, у відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, покладено обов`язок щодо з`ясування чи винна дана особа у вчинені правопорушення та чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Отже, виключно відповідач - як орган, що розглядає такі справи, - наділений такою компетенцією.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 1013-2.2 від 07.11.2022 року.
Щодо відмовленої частини позовних вимог, то колегія не переглядає рішення суду першої інстанції в цій частині, з огляду на те, що рішення в даній частині не є предметом апеляційного оскарження.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Поліського округу залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Ватаманюк Р.В.    Сапальова Т.В.