УХВАЛА

18 березня 2024 року  
м. Київ

справа №380/18628/22
адміністративне провадження №К/990/7591/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року
у справі № 380/18628/22
за позовом ОСОБА_1 
до начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Васильчук Вікторії Олександрівни, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача начальник Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гаврищук Михайло Васильович 
про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку ,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому після зміни своїх вимог просив:
- скасувати наказ голови ліквідаційної комісії Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) №2/К від 12 січня 2023 «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Васильчук В.О. щодо непереведення ОСОБА_1 на посаду начальника управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;
- стягнути з Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь позивача середньомісячну заробітну плату за час його вимушеного прогулу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року у справі № 380/18628/22 у задоволенні позову було відмовлено.
Не погоджуючись із цим судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року у справі № 380/18628/22 та позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Скасовано наказ голови ліквідаційної комісії Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) №2/К від 12 січня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).
Стягнуто з Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (79000, місто Львів, площа Маркіяна Шашкевича, 1, код ЄДРПОУ 43317547) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 372 193 (триста сімдесят дві тисячі сто дев`яносто три) грн 11 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, скаржник звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Скаржник вважає підставою касаційного оскарження рішення попередніх інстанцій пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).
Скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми матеріального права без урахування висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема не взято до уваги:
-           висновки Верховного Суду у постанові від 05 січня 2023 року у справі № 340/2871/21 щодо достатності пропозиції однієї рівнозначної посади та відмови її зайняти;
-          висновок Верховного Суду у постанові від 01 лютого 2024 року у справі № 36091/23 щодо застосування приписів Закону України «Про державну службу» у правовідносинах, які стосуються звільнення державного службовця;
-          висновок Верховного Суду у постанові від 28 липня 2021 року у справі №640/11024/20 щодо підстави для припинення державної служби є скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;
-          висновок Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2023 року у справі №240/20237/20 щодо моменту початку правовідносин щодо звільнення.
Так скаржник зазначає, що при прийняті оскаржуваної постанови судом не прийнято до уваги зазначені правові висновки, і тому неправильно застосовано норми матеріального права щодо процедури попередження про звільнення та звільнення державного службовця, пропозиції вакантних посад - статті 87 Закону України «Про державну службу».
Отже, доводи, які викладені в касаційній скарзі, вказують на наявність обставин, визначених пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України, що є підставами для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин вказаних скаржником.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328, 330, 334, 340 КАС України,
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за скаргою Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі № 380/18628/22.
2. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.
3. Витребувати з Львівського окружного адміністративного суду справу №380/18628/22.
4. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
А.Г. Загороднюк 
 Ж.М. Мельник-Томенко ,
Судді Верховного Суду