ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" лютого 2024 р.                                   Справа №910/13132/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сітайло Л.Г.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Владимиренко С.В. 

секретар судового засідання - Луцюк А.В.
представники сторін:
від позивача: Шевченко Н.М.
від відповідача: Якименко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 (повний текст складено 27.11.2023)
та на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 (повний текст складено 06.12.2023)
у справі №910/13132/23 (суддя Полякова К.В.)
за позовом Приватного підприємства "Бронкс"
до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"
про стягнення 1 857 568,01 грн,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Приватне підприємство "Бронкс" (далі - ПП "Бронкс") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (далі - ДСГП "Ліси України") заборгованості у розмірі 1 857 568,01 грн, з яких: 1 629 229,68 грн - основний борг, 176 310,33 грн - інфляційні втрати, 52 028,00 грн - три проценти річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки товару від 11.01.2022 №2022/01-11, в частині поставки замовленого та оплаченого товару, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 1 629 229,68 грн. Крім того, за порушення умов договору, позивач нарахував відповідачу 176 310,33 грн інфляційних втрат та 52 028,00 грн трьох процентів річних, відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст судових рішень місцевого господарського суду та мотиви їх ухвалень
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 закрито провадження у справі №910/13132/23 в частині позовних вимог про стягнення         300 000,00 грн основного боргу.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того що 08.09.2023 відповідач сплатив на рахунок позивача грошові кошти в сумі     300 000,00 грн, в якості повернення кредиторської заборгованості, що становить предмет розгляду даної справи, що підтверджуються копією платіжної інструкції від 08.09.2023 №2138 на суму 300 000,00 грн. Відтак, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 300 000,00 грн підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23 позов задоволено частково.
Стягнуто з ДСГП "Ліси України" на користь ПП "Бронкс" 1 329 229,68 грн основної заборгованості, 15 960,12 грн трьох процентів річних, 26 461,16 грн інфляційних втрат, а також 25 074,76 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з того, що сума неповернутої відповідачем попередньої оплати в розмірі 1 329 229,68 грн підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи і відповідач, на момент прийняття рішення, не надав документи, які свідчать про повернення цих коштів позивачу або поставки товару на вказану суму, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню. При цьому, за арифметичним перерахунком місцевого господарського суду, здійсненим з урахуванням дати настання прострочення з повернення попередньої оплати - 21.04.2023 (зі спливом семиденного строку після заявки на поставку товару від 13.04.2023), з відповідача підлягає стягненню                11 675,02 грн трьох процентів річних та 26 461,16 грн інфляційних втрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, ДСГП "Ліси України" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 про закриття провадження у справі №910/13132/23 в частині позовних вимог про стягнення 300 000,00 грн основного боргу.
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги ДСГП "Ліси України" посилається на те, що оскаржувана ухвала про закриття провадження у справі є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з порушенням норм процесуального права.
Так, за доводами скаржника, ухвала Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 постановлена з порушенням пункту 2 частини 1 статті 231, статей 233, 236 ГПК України, а суд першої інстанції помилково вважав, що для закриття провадження у даній справі достатньо відсутності предмету спору у частині позовних вимог про стягнення 300 000,00 грн основного боргу внаслідок їх сплати відповідачем під час розгляду справи.
Також не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ДСГП "Ліси України" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23, в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, оскільки ухвалено з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, а також через неповноту та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи і неправильність дослідження та оцінки доказів, що мають наслідком необхідності його скасування судом апеляційної інстанції.
Скаржник стверджує, що ним не було допущено порушення зобов`язання з поставки товару, оскільки така поставка не відбулася внаслідок невиконання ПП "Бронкс" обов`язку забрати товар. Прострочення допущено заме зі сторони ПП "Бронкс", адже дії по неприбуттю та не направлення транспорту на франко-склад, франко-завод продавця, щоб забрати у відповідача замовлений товар, в свою чергу позбавляє останнього можливості здійснити своє зобов`язання згідно з умовами спірного договору.
Також, апелянт вказує, що через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, судом першої інстанції допущено до участі у справі громадянку ОСОБА_1 , яка не є та не може бути учасником даної справи та, як учасник, є неналежним представником ПП "Бронкс" в господарському процесі в такій категорії справ, що мало наслідком прийняття судом виключно та безумовно пояснень вказаної особи ОСОБА_1 і ухвалення незаконного та немотивованого рішення, яке обґрунтовано обставинами, які з`ясовані судом з порушенням норм ГПК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2023 апеляційну скаргу ДСГП "Ліси України" у справі №910/13132/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Владимиренко С.В., Руденко М.А.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2023 у зв`язку з перебуванням судді Руденко М.А., у відпустці з 18.12.2023 по 05.01.2024, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2023 справу №910/13132/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Євсіков О.О., Владимиренко С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13132/23. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги ДСГП "Ліси України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/13132/23.
28.12.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/13132/23.
Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 05.01.2024 апеляційну скаргу ДСГП "Ліси України" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Євсіков О.О., Владимиренко С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2024 апеляційну скаргу ДСГП "Ліси України" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23 залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №910/13132/23. Розгляд апеляційної скарги ДСГП "Ліси України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23 призначено на 01.02.2024.
23.01.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява ДСГП "Ліси України" про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №910/13132/23. Об`єднано для сумісного розгляду апеляційну скаргу ДСГП "Ліси України" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23 та апеляційну скаргу ДСГП "Ліси України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23. Розгляд апеляційної скарги ДСГП "Ліси України" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23 призначено на 01.02.2024. Учасникам справи встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 30.01.2024.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 задоволено клопотання представника позивача Шевченка М.І. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Постановлено провести судове засідання у справі №910/13132/23, призначене на 01.02.2024, в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2024 розгляд апеляційних скарг ДСГП "Ліси України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23 відкладено до 22.02.2023.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 задоволено клопотання представника позивача Шевченко Н.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Постановлено провести судове засідання у справі №910/13132/23, призначене на 22.02.2024, в режимі відеоконференції. 

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
31.01.2024, через систему "Електронний суд", позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23 без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги ДСГП "Ліси України".
Слід зазначити, що аналогічний за змістом відзив направлений позивачем на адресу Північного апеляційного господарського суду за допомогою засобів поштового зв`язку.
22.02.2024 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення відповідача по суті спору. 
Колегія суддів, розглянувши вищенаведений відзив на апеляційну скаргу та письмові пояснення, дійшла висновку про залишення їх без розгляду, з огляду на таке.
Статтею 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною 2 статті 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 у справі №910/13132/23 відкрито апеляційне провадження та, зокрема, встановлено строк для подання відзиву до 30.01.2024. Попереджено учасників справи, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, відповідно до частини 2 статті 207 ГПК України.
Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 доставлена до електронних кабінетів сторін - 24.01.2024.
У той же час, відзив на апеляційну скаргу подано ПП "Бронкс" 31.01.2024, а письмові пояснення ДСГП "Ліси України" - 22.02.2024.
Таким чином, вищенаведені відзив на апеляційну скаргу та письмові пояснення подані з пропуском строку на їх подачу, встановленого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 у справі №910/13132/23.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 22.02.2024 з`явились представники сторін.
Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23, в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами з 2015 року існують господарські правовідносини з поставки товару, в яких позивач виступає покупцем, а відповідач - постачальником.
Згідно з долученими до матеріалів справи копій накладних (залізничних накладних, специфікацій-накладних, товарно-транспортних накладних), платіжних доручень та інструкцій, карток рахунку, актів звіряння взаємних розрахунків за період з 2015 року до 2021 року включно за відповідачем обліковувалася заборгованість перед позивачем, зокрема: станом на 31.12.2015 у сумі 130 000,00 грн; станом на 31.12.2016 у сумі 457 926,40 грн; станом на 31.12.2017 у сумі                     621 710,30 грн; станом на 31.12.2018 у сумі 747 715,16 грн; станом на 31.12.2019 у сумі 574 485,44 грн; станом на 31.12.2020 у сумі 578 910,28 грн; станом на 26.01.2022 у сумі 2 129 229,68 грн.
Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем оформлялися заявки на поставку відповідачем товару від 04.10.2021 №2021/10-04, від 29.10.2021 №2021/10-29 та від 22.11.2021 №2021/11-22 - скориговані заявки.
11.01.2022 між ПП "Бронкс" (покупець) та ДСГП "Ліси України" (постачальник) укладено договір поставки товару №2022/01-11, за умовами якого постачальник зобов`язується виготовляти та систематично, планомірно в зазначений термін поставити і передати у власність покупцю, а покупець - прийняти й оплатити товар у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим договором.
Відповідно до пункту 1.2 договору постачальник зобов`язується поставляти товар окремим партіями в кількості та асортименті, визначених у замовленнях покупця, що є невід`ємними частинами даного договору, та коригуються кожного місяця відповідно до потреб покупця.
Згідно з пунктом 4.3 договору поставка замовленого товару здійснюється постачальником протягом не більше ніж трьох-сім днів з моменту отримання відповідного замовлення або протягом строку, визначеного в самому замовленні.
За умовами пункту 4.4 договору моментом здійснення поставки товарів постачальнику є їх отримання покупцем з відповідною відміткою в супроводжувальній первинній обліково-видатковій документації (товарно-транспортна, накладна, видаткова накладна).
Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2022 року. У разі, якщо за тридцять днів до закінчення строку дії договору жодна сторона не виявить бажання розірвати його, то дія договору автоматично продовжується на один рік на тих же умовах (пункти 8.1, 8.2 договору).
Так, з матеріалів справи вбачається, що сторонами підписаний акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2021-26.01.2022, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 2 129 229,68 грн.
Також, у матеріалах справи наявні листи позивача від 10.03.2022 №2022/03-10 до відповідача з проханням повернути зайво перераховані грошові кошти в сумі          2 129 229,68 грн; лист від 28.03.2022 №2022/03-28 щодо проведення розрахунків по реалізації будь-якої продукції на суму зайво перерахованих грошових коштів у сумі     2 129 229,68 грн; лист від 17.08.2022 №2022/08-17 з проханням повернути залишок перерахованих грошових коштів на суму 2 129 229,68 грн; вимога №2 від 29.08.2022 №2022/08-29 щодо повернення заборгованості в сумі 2 129 229,68 грн; вимога №3 від 12.09.2022 №2022/09-12 щодо надання відповідачем графіку розрахунку по заборгованості в сумі 2 129 229,68 грн.
Разом із тим, матеріали справи доказів направлення відповідачу згаданих вище листів та вимог не містять.
Водночас, у матеріалах справи наявний лист від 05.10.2022 №1156 за підписом директора ДП "Коростишівське ЛГ", в якому на вимогу позивача про повернення грошових коштів повідомлено, що сума боргу становить 2 129 229,68 грн, проте згідно з домовленостями для позивача заготовлені пиломатеріали обрізні всього на суму 855 400,00 грн, які позивачу необхідно забрати зі зберігання. Також наведений графік погашення решти боргу: жовтень 2022 року - 425 000,00 грн, листопад        2022 року - 425 000,00 грн, грудень 2022 року - 423 829,68 грн.
У відповідь на даний лист позивач листом від 05.10.2022 №2022/10-05 повідомив, що сума боргу визначена в акті звіряння та становить 2 129 229,68 грн, а вказана відповідачем продукція позивачем не замовлялася та у наведених розмірах не використовується.
Згідно з наказом від 16.12.2022 №1206 Державного агентства лісових ресурсів України ДП "Коростишівське ЛГ" припиняється шляхом реорганізації, а саме - приєднання до ДСГП "Ліси України", що є його правонаступником прав та обов`язків.
11.01.2023 сторонами укладено додаткову угоду №2023/01-11 до договору поставки від 11.01.2022 №2022/01-11, в якій погоджено, зокрема, що правонаступник постачальника стає відповідачем по всім кредиторським вимогам, господарським зобов`язанням та правовідносинам.
Також, сторонами підписаний акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2022-06.02.2023 щодо повернення відповідачем 25.11.2022 коштів у розмірі    100 000,00 грн, після чого залишок боргу відповідача складає 2 029 229,68 грн.
Дана сума боргу в розмірі 2 029 229,68 грн також відображена в підписаному сторонами акті звірки взаємних розрахунків за березень 2023 року.
Відповідно до листа від 28.03.2023 №30 відповідача, в особі філії "Коростишівське ЛГ", останній на лист позивача від 20.03.2023 №2023/03-20 зауважив на необхідності подання позивачем заявки на виготовлення та відвантаження лісопродукції для виставлення її на торги.
Листом від 11.04.2023 №105 відповідач в особі філії "Коростишівське ЛГ", підтвердив розмір заборгованості в сумі 2 029 229,68 грн, станом на 06.04.2023. При цьому, підприємство заготовило для позивача брус на суму 470 000,00 грн, однак продукція не була отримана.
У відповідь позивач листом від 11.04.2023 №2023/04-11 наголосив, що графік погашення боргу відповідачем не виконаний, жодні договори відповідального зберігання не укладалися, продукція зазначених відповідачем розмірів не використовується, у зв`язку з чим позивач просив повернути грошові кошти в сумі      2 029 229,68 грн.
У той же час, позивачем оформлені заявки від 27.03.2023 №2023/03-27, від 13.04.2023 №2023/04-13 щодо поставки товару на всю суму заборгованості в розмірі 2 029 229,68 грн, згідно з договором поставки від 11.01.2022 №2022/01-11 та додатковою угодою від 11.01.2023 №2023/01-11.
Матеріали справи не містять доказів поставки відповідачем товару позивачу після оформлення останнім даних заявок.
Відповідно до підписаного обома сторонами акта звірки взаємних розрахунків за червень 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.06.2023 становить 1 629 229,68 грн. У даному акті зазначено, що 30.06.2023 відповідачем повернуто грошові кошти в сумі 400 000,00 грн.
Звертаючись до суду першої інстанції з даним позовом ПП "Бронкс" стверджує, що відповідачем не виконано зобов`язань за договором щодо поставки замовленого та оплаченого товару, у зв`язку з чим просить стягнути з ДСГП "Ліси України" грошові кошти у розмірі 1 629 229,68 грн, а також інфляційні втрати у розмірі 176 310,33 грн та три проценти річних в сумі 52 028,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з абзацом 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).
За змістом статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 633 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 ЦК України).
Частиною 2 статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред`явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).
Так, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами з 2015 року існують господарські правовідносини з поставки товару, у процесі здійснення яких за відповідачем обліковувалася заборгованість перед позивачем, зокрема: станом на 31.12.2015 у сумі 130 000,00 грн; станом на 31.12.2016 у сумі 457 926,40 грн; станом на 31.12.2017 у сумі 621 710,30 грн; станом на 31.12.2018 у сумі 747 715,16 грн; станом на 31.12.2019 у сумі 574 485,44 грн; станом на 31.12.2020 у сумі                     578 910,28 грн; станом на 26.01.2022 у сумі 2 129 229,68 грн; станом 06.02.2023 у сумі 2 029 229,68 грн.
Колегія суддів вважає вірними висновки місцевого господарського суду, що внаслідок укладення сторонами договору поставки товару від 11.01.2022 №2022/01-11 відповідачем фактично визнано наявність заборгованості перед позивачем у розмірі 2 129 229,68 грн.
Дана заборгованість визнавалась у подальшому відповідачем листом від 05.10.2022 №1156 у сумі 2 129 229,68 грн та листом від 11.04.2023 №105 у сумі           2 029 229,68 грн.
Так, після укладення між сторонами договору поставки товару від 11.01.2022 №2022/01-11 з додатковою угодою від 11.01.2023 №2023/01-11 позивачем подані відповідачу заявки від 27.03.2023 №2023/03-27, від 13.04.2023 №2023/04-13 щодо поставки товару на всю суму заборгованості в розмірі 2 029 229,68 грн.
Отже, виходячи з умов пункту 4.3 договору, відповідач мав поставити товар протягом 3-7 днів після заявки, тобто до 20.04.2023.
При цьому, дія договору, відповідно до пунктів 8.1, 8.2 пролонгована з 31.12.2022 на наступний рік, оскільки матеріали справи не містять доказів подання жодною з сторін за тридцять днів до закінчення строку дії договору заяви про його розірвання.
Відповідач за заявками від 27.03.2023 та від 13.04.2023 поставку товару позивачу на суму 2 029 229,68 грн не здійснив.
Разом із тим, 30.06.2023 відповідачем повернуто позивачу грошові кошти в сумі 400 000,00 грн, що підтверджується відповідною копією платіжної інструкції.
Відтак, згідно з підписаним обома сторонами актом звірки взаємних розрахунків за червень 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.06.2023 становить 1 629 229,68 грн.
Підписання акта звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №916/2620/20, від 05.03.2019 у справі №910/1389/18, від 10.09.2019 у справі №916/2403/18.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, позивачем розмір заборгованості ДП "Коростишівське ЛГ" підтверджено належними первинними документами, в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме підписаними та скріпленими печаткою ДП "Коростишівське ЛГ" накладними (залізничними накладними, специфікаціями-накладними, товарно-транспортними накладними) та платіжними дорученнями (інструкціями) щодо перерахування відповідачу грошових коштів.
При цьому, сформована за даними первинними документами заборгованість ДП "Коростишівське ЛГ" у розмірі 2 029 229,68 грн визнана відповідачем, як правонаступником, у листі від 11.04.2023 №105.
У той же час, колегією суддів встановлено, що після відкриття провадження у справі, 08.09.2023 відповідач сплатив на рахунок позивача грошові кошти в сумі     300 000,00 грн, в якості повернення кредиторської заборгованості, що становить предмет розгляду даної справи.
Дана обставина підтверджуються копією платіжної інструкції від 08.09.2023 №2138 на суму 300 000,00 грн.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Одночасно слід зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №13/51-040.
Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд постановив обгрунтовану ухвалу від 21.11.2023 про закриття провадження у справі №910/13132/23, у частині позовних вимог про стягнення 300 000,00 грн основного боргу, на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України. 
З огляду на наведене, оскільки сума неповернутої відповідачем попередньої оплати в розмірі 1 329 229,68 грн підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про повернення цих коштів позивачу або поставки товару на вказану суму, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується судова колегія, про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача даної суми попередньої оплати, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.
Крім того, за порушення умов договору, позивач нарахував відповідачу          176 310,33 грн інфляційних втрат та 52 028,00 грн трьох процентів річних.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, у постачальника (продавця) виникає зобов`язання повернути покупцю суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти), відповідно до частини 2 статті 693 ЦК України, частини 1 статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки.
Колегія суддів погоджується з розрахунком суду першої інстанції, здійсненим з урахуванням дати настання прострочення з повернення попередньої оплати - 21.04.2023 (зі спливом семиденного строку після заявки на поставку товару від 13.04.2023), згідно з яким з відповідача підлягає стягненню 11 675,02 грн трьох процентів річних та 26 461,16 грн інфляційних втрат.
Заперечень щодо невірності розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат доводи апеляційної скарги не містять.
Твердження відповідача, що Шевченко Н.М. є неналежним представником ПП "Бронкс", відхиляються колегією суддів, оскільки згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань представник ПП "Бронкс" Шевченко Н.М. наділена повноваженнями вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (має всі повноваження юридичної особи без жодних обмежень, право вчиняти всі дії від імені підприємства, в тому числі представництво інтересів юридичної особи у судах всіх інстанцій), подавати документи для державної реєстрації від імені юридичної особи.
Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позову.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23 прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ДСГП "Ліси України" задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на ДСГП "Ліси України".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23 та на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23 залишити без змін.
3. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/13132/23 залишити без змін.
4. Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України".
5. Матеріали справи №910/13132/23 повернути до Господарського суду       міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано - 29.02.2024.

Головуючий суддя                                                            Л.Г. Сітайло 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                С.В. Владимиренко