ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2024 року
м. Київ
справа № 947/5473/22
провадження № 61-11691св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Сакари Н. Ю., Синельникова Є. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргуОСОБА_2 , 
в інтересах якої діє адвокат Домбровська Марія Андріївна, на постанову Одеського апеляційного суду від 09 березня 2023 року та додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 06 липня 2023 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Погорєлової С. О., Таварткіладзе О. М.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності.
2.           Позов ОСОБА_1 обґрунтований, тим що з січня 2010 року до січня 2019 року його батько ОСОБА_3 проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.
3.           За час проживання однією сім`єю між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 склалися усталені відносини, притаманні подружжю. Вони вели спільне господарство, побут, піклувалися один про одного, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, купували речі для спільного вжитку, проводили ремонтні роботи в квартирі, їздили разом відпочивати.
4.           Крім того, під час спільного проживання за спільні кошти його батько та відповідачка придбали квартиру АДРЕСА_1 .
5.           18 лютого 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя (справа № 947/1308/20). Відповідачка під час розгляду вказаної справи не заперечувала факту проживання однією сім`єю зі 
ОСОБА_3 , проте 07 травня 2021 року останній помер, а вказаний позов було залишено без розгляду.
6.           Стверджує, що є єдиним спадкоємцем майна батька, однак у добровільному порядку розділити спадкове майно з відповідачкою не вийшло.
7.           Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_3 із ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу; визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири 
АДРЕСА_1 . 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
8.           Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2022 року 
у позові відмовлено.
9.           Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт спільного проживання ОСОБА_3 з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу у вказаний період, оскільки встановлені обставини справи та підстави, наведені позивачем, не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах.
10.        Суд не взяв до уваги посилання позивача на наявність зустрічного позову ОСОБА_2 у справі № 947/1308/20, оскільки ці обставини судом не встановлювались і жодного рішення у вказаній справі по суті спору ухвалено не було. Крім того, ОСОБА_2 у зустрічному позові просила здійснити поділ майна подружжя та виділити спірну квартиру саме їй, а ОСОБА_3 залишити машино-місце та автомобіль, а також визнати спільним зобов`язання за кредитним договором, укладеним з АТ «Альфа-Банк», що свідчить про незгоду відповідачки з позовом ОСОБА_3 .
11.        Також суд вказав, що ОСОБА_1 не скористався можливістю вступити у справу № 947/1308/20 як правонаступник батька, оскарживши ухвалу про залишення позову без розгляду.
12.        З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем обраний неефективний спосіб захисту та заявлені некоректні вимоги.
Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції
13.        Постановою Одеського апеляційного суду від 09 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2022 року в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення про задоволення позову. Встановлено факт спільного проживання батька позивача - ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , із ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 січня 2010 року до 31 грудня 2018 року . В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
14.        Апеляційний суд, ухваливши нове рішення у вказаній частині, виходив з того, що позивач належними доказами довів факт проживання 
ОСОБА_2 зі ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період із січня 2010 року до січня 2019 року.
15.        Разом з тим апеляційний суд погодився з висновками районного суду в частині відмови у визнанні за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири, вважаючи ці вимоги, за відсутності доказів відмови нотаріуса в оформленні спадкових прав позивача, передчасними.
16.        Додатковою постановою Одеського апеляційного суду від 06 липня 2023 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 977,20 грн
Короткий зміст вимог касаційної скарги
17.        У касаційній скарзі  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Домбровська М. А.,просить оскаржуване судове рішення в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу скасувати та залишити в цій частині в силі рішення суду першої інстанції. Також просить скасувати додаткову постанову апеляційного суду.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
18.        01 серпня 2023 року  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Домбровська М. А., подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 09 березня 2023 року та додаткову постанову цього ж суду від 06 липня 2023 року.
19.        Ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у жовтні 2023 року надійшли до Верховного Суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
20.        Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 29 серпня 2022 року у справі № 904/1427/21, від 24 травня 2018 року у справі № 922/2391/16, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 17 січня 2019 року 
у справі № 644/4941/16-ц, від 15 грудня 2021 року у справі № 161/3482/21, Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-327цс15 
(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
21.        Крім того, вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність передбачених пунктом 4 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваних судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
22.        Вважає, що витребувані судом апеляційної інстанції матеріали справи 
№ 947/1308/20 не можуть розглядатися як доказ у розглядуваній справі, оскільки справа № 947/1308/20 не вирішувалась судами по суті, а отже, не було встановлено фактичних обставин та не надано оцінку доказам.
23.        Належних та достатніх доказів підтвердження того, що між ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 склалися відносини, що притаманні сім`ї, позивач не надав.
24.        Крім того, позивач обрав неефективний спосіб захисту прав, які вважає порушеними.
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив
Фактичні обставини справи 
25.         ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , сином якого є позивач 
ОСОБА_1 .
26.        05 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька. 
27.        26 січня 2022 року державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким ОСОБА_1 є спадкоємцем належного ОСОБА_3 майна - машино-місця № НОМЕР_1 , загальною площею 17,5 кв. м, розташованого 
на АДРЕСА_2 .
28.        Право власності на квартиру АДРЕСА_1 , 15 лютого 2012 року зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 30 січня 2012 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради. В свою чергу вказане свідоцтво про право власності на квартиру було видано на підставі договору № 39/02-01 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А «Маршал» 
від 04 лютого 2011 року, додаткової угоди № 7 від 04 листопада 2011 року, договору № 26 про відступлення майнових прав від 04 листопада 2011 року, додаткової угоди № 26 від 04 листопада 2011 року, акту прийому-передачі 
від 18 листопада 2011 року.
29.        Згідно з довідкою ОСББ «Чорномор-5» від 28 грудня 2019 року, 
ОСОБА_3 проживає з ОСОБА_2 у квартирі 
АДРЕСА_1 з 30 січня 2012 року.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
30.        Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
31.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
32.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
33.        Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
34.        За змістом пункту 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 
1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї можуть належати не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Однак при цьому умовою для визнання таких осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність зокрема спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Питання про визнання членом сім`ї у спірних випадках вирішується судами при розгляді кожної конкретної справи.
35.        Згідно з частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом 
є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.
36.        Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб 
є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
37.        Разом із тим національне законодавство України передбачає можливість виникнення взаємних прав та обов`язків у чоловіка та жінки, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.
38.        Так, зокрема, відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
39.        У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити спільне проживання, спільний побут, взаємні права та обов`язки.
40.        Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.
41.        Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту необхідно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.
42.        Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
43.        Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так 
і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, показання свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання необхідно зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
44.        Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду 
від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17, від 19 лютого 2021 року 
у справі № 738/1093/19, від 22 червня 2021 року у справі № 554/1251/20, 
від 22 липня 2021 року у справі № 280/1710/18.
45.        Апеляційний суд, вирішуючи спір, окрім довідки ОСББ «Чорномор-5», правильно звернув увагу на те, що у січні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна, посилаючись, зокрема на те, що із січня 2010 року по січень 2019 року перебував із відповідачкою у фактичних шлюбних відносинах. 
46.        За позовом ОСОБА_3 було відкрито провадження у цивільній справі № 947/1308/20.
47.        У березні 2020 року ОСОБА_2 у справі № 947/1308/20 подала зустрічний позов до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна, в якому не заперечувала того, що перебувала зі ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах, однак вважала, що ці відносини тривали із 1999 року по 02 березня 2020 року.
48.        Таким чином, ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_2 , у справі № 947/1308/20 не заперечували факту проживання однією сім`єю, а спірним був лише період такого проживання.
49.        Незважаючи на те, що справа № 947/1308/20 не була вирішена судом по суті, через смерть ОСОБА_3 , апеляційний суд правильно розцінив як письмові докази та взяв до уваги позов ОСОБА_3 і зустрічний позов ОСОБА_2 у справі № 947/1308/20.
50.        Відповідно до частини 3 статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
51.        Верховний Суд неодноразово застосовував у своїй практиці доктрину заборони суперечливої поведінки, в основі якої лежить принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них.
52.        Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм оцінку в межах своїх повноважень, апеляційний суд дійшов цілком обґрунтованого висновку про встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
53.        В частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2022 року та постанова Одеського апеляційного суду 
від 09 березня 2023 року в касаційному порядку не оскаржені та не є предметом касаційного перегляду, а тому в силу положень статті 400 
ЦПК України в цій частині постанова апеляційного суду Верховним Судом не переглядається.
54.        Ухвалюючи додаткову постанову, апеляційний суд дійшов правильного висновку про необхідність розподілу судових витрат.
55.        За встановлених обставин, висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, що викладені у постановах Верховного Суд від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 17 січня 2019 року у справі № 644/4941/16-ц, 
від 15 грудня 2021 року у справі № 161/3482/21, від 29 серпня 2022 року у справі № 904/1427/21, від 24 травня 2018 року у справі № 922/2391/16, у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі 
№ 6-327цс15, на які посилалася заявниця у касаційній скарзі.
56.        Інші доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність Верховному Суду здійснити переоцінку доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції визначені статтею 400 ЦПК України.
57.        Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
58.        Оскаржувані постанови апеляційного суду є достатньо вмотивованими та містять висновки щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
59.        В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що апеляційний суд ухвалив оскаржувані судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або 
із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних постанов апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Домбровська Марія Андріївна, залишити без задоволення.
2.           Постанову Одеського апеляційного суду від 09 березня 2023 року та додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 06 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович Н. Ю. Сакара Є. В. Синельников