УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №289/73/24 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О. 
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді районного суду водій ОСОБА_1 31 грудня 2023 року о 01-06 год по вул. Велика Житомирська в м. Радомишль, Житомирської області керував транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою судді місцевого суду, скаржник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважав постанову незаконною, невмотивованою та необґрунтованою, провадження у справі просив закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема зазначив, що суд першої інстанції не врахував порушення, допущені працівниками поліції під час огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначив, що від проходження огляду на стан сп`яніння на місці він не відмовлявся, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного сп`яніння від 31 грудня 2023 року складене з порушенням, оскільки не заповнені графа «серія та номер протоколу». Рапорт працівника поліції від 31 грудня 2023 року є неналежним доказом, оскільки містить посилання на анонімне повідомлення про ймовірне перебування водія за кермом автомобіля у нетверезому стані. Зазначив, що працівники поліції не озвучили йому ознаки алкогольного сп`яніння відразу, а згадали про це на шляху до медичного закладу. Також вказав на порушення процедури огляду за допомогою газоаналізатора Драгер, оскільки мундштук вже був прикріплений до приладу. Крім того, матеріали справи не містять доказів факту керування скаржником автомобіля, а також ставить під сумнів законність зупинки транспортного засобу. Відеозаписи – фрагментовані, тому не можуть вважатися належним доказом. Вважає, що у його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення – недоведена.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, вчинене повторно, протягом року, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 171202 від 31.12.2023, згідно якого водій ОСОБА_1 31.12.2023 о 01 год 06 хв в м. Радомишль по вулиці Великій Житомирській, керував автомобілем Skoda Octavia НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі КНП «Радомишльська лікарня» зі згоди водія у встановленому законом порядку, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння №42 від 31.12.2023, результат 2,21%, чим порушила п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (а.с. 2); 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 30);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4); 
- висновком № 42 від 31.12.2023 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 5);
- рапортом працівника поліції від 31 грудня 2023 року;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №954694, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 7); 
- розписками про роз`яснення прав та обов`язків (а.с. 8,9);
- довідкою (а.с. 10);
- відеозаписом події адміністративного правопорушення, які є послідовними та в повній мірі відображають обставини події (а.с. 12).
Від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення та інших документах ОСОБА_1 відмовився.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано.
Посилання ОСОБА_1 на неналежність доказу – направлення на огляд водія, спростовується дослідженими доказами.
Так, відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акту медичного огляду.
Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Отже, доказом перебування водія в стані алкогольного сп`яніння є висновок медичного огляду, який наявний в матеріалах справи. При цьому, доводи ОСОБА_1 про відсутність в направленні серії та номеру протоколу про адміністративне правопорушення не виключає встановленого факту перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, а тому будь-яких порушень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року, під час огляду останнього не встановлено. 
Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем та дії працівників поліції під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення були незаконними, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейського, з яких вбачається, що зупинка автомобіля, яким безумовно керував ОСОБА_1 , відповідала вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», оскільки відповідно до протоколу та досліджених доказів (відеозаписів), останній керував автомобілем о 00 год. 06 хв. 31.12.2023, тобто під час дії комендантської години та в подальшому його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України (а.с. 7). Зазначена постанова не скасована і є чинною.
Згідно відеозаписів з бодікамер інспекторів патрульної поліції, екіпаж патрульних під`їхав до автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , який стоїть із ввімкнений двигуном на узбіччі. Під час спілкування з поліцейськими про причини перебування на вказаному місці у комендантську годину, ОСОБА_1 зазначив, що приїхав на прохання друга і чекає на нього, автомобілем не керував, а тільки розвернувся і став. Під час перевірки документів вказаної особи у працівників поліції виникли об`єктивні та обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Drager або в медичному закладі, останній погодився їхати у лікарню для проведення огляду.
У службовому автомобілі працівників поліції ОСОБА_1 озвучені наступні ознаки перебування його у стані алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, дезорієнтація у поведінці. У медичному закладі ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, після чого йому надали технічний прилад Drager Alcotest, який він пройшов із позитивним результатом 2,21 проміле. 
В подальшому ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом постанови серії БАД №954694 від 31 грудня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису та надання пояснень він відмовився.
Під час апеляційного розгляду справи не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи і який відповідає вимогам ст. 251 КУпАП. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 . 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2024 року – без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь