Справа № 344/20876/23 
Провадження № 33/4808/231/24 
Категорія ст.124 КУпАП   
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29  листопада 2023 року, якою провадження за обвинуваченням 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 ,
у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення,-
                                                       в с т а н о в и в :
Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2023 року  встановлено, що ОСОБА_2 обвинувачувався у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП .
Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №419458 від 30.10.2023, ОСОБА_2 звинувачувався в тому, що 24.07.2023 о 18 год. 25 хв. в м.Івано-Франківськ по вул.Набережній ім. В.Стефаника на перехресті з вул. 22-го Січня, керуючи т.з. марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи поворот ліворуч, не надав переваги у русі т.з. марки «YAMAHA R-1», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
На вказану постанову суду потерпілий ОСОБА_1 , за межами строку, який встановлений на оскарження судового рішення, подав апеляційну скаргу, яка зареєстрована Івано-Франківським міським судом 31.01.2024 року, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Крім того, в апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи, копія постанови не була йому надіслана за місцем проживання і про її існування він дізнався тільки від працівника страхової компанії. Вказує, що 24.01.2024 року він ознайомився із постановою суду в приміщенні Івано-Франківського міського суду  і саме з цього часу необхідно рахувати строк на апеляційне оскарження судового рішення. . 
Звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.289 та ч.2 ст.291 КУпАП постанову про справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови, а не з дня отримання копії судового рішення. 
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.
Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.
Так, зі змісту клопотання потерпілого ОСОБА_1 вбачається, що він просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки невчасно дізнався про наявність оскаржуваного рішення. При цьому, потерпілий ОСОБА_1 не вказує коли саме він дізнався про оскаржену постанову суду, однак зазначає час ознайомлення із постановою суду. 
Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).
Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).
Таким чином, неналежне виконання судом першої інстанції своїх обов`язків щодо повідомлення про прийняте судове рішення не може бути достатньою правовою підставою для поновлення строку на оскарження постанови суду, оскільки особа, яка заінтересована у розгляді провадження повинна в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого судового провадження.
Зокрема, у клопотанні про поновлення строку потерпілий ОСОБА_1 не вказує які саме заходи він вживав, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та які обставини перешкоджали подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження потерпілий ОСОБА_1 обґрунтовує посиланням на вимоги ст.289 КУпАП та наводить її зміст, який не відповідає тому, який в дійсності зазначено в Законі. 
Так, ст.289 КУпАП встановлені особливості оскарження постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) і не стосуються постанов про адміністративні правопорушення, які ухвалюються судом. 
Апеляційний суд також вважає безпідставним посилання на вимоги ч.2 ст.291 КУпАП, якою встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок оскарження постанови судді передбачено ч.2 ст.294 КУпАП , відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена  особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником , потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 31 січня 2024 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана зі значним пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Апеляційний суд неодноразово зазначав, що поновлення процесуального строку без наявних на то правових підстав порушує принцип юридичної визначеності. 
Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).
Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначено поважних причин пропуску цього строку і не зазначені обставини, які не дозволили йому своєчасно, в межах строку, встановленого законом оскаржити судове рішення. 
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та враховуючи, що апеляційну скаргу, подано зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення і апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.
Повернення апеляційної скарги, не позбавляє потерпілого ОСОБА_1 права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду та вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначити які заходи він приймав щоб довідатися про стан судового провадження та ухвалене судом рішення, конкретизувати і довести реальне існування об`єктивних причин, які не дозволили йому своєчасно оскаржити постанову суду.  
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                                         п о с т а н о в и в :
Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29  листопада  2023 року.
Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                     О.П. Васильєв