П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/4496/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Горовенко Анна Василівна  
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
14 березня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Граб Л.С.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Житомирській області, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області щодо відмови анулювати нараховану пеню в розмірі 85 884,48 грн. та зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області анулювати нараховану пеню в розмірі 85 884,48 грн., як незаконно нараховану.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії  Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 анулювати нараховану  в період з 24.03.2015 по 28.07.2020 пеню в розмірі 85884,48 грн.
Зобов"язано Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області здійснити коригування даних у картці особового рахунку ОСОБА_1 шляхом анулювання (скасування) нарахованої в період з 24.03.2015 по 28.07.2020 пені в розмірі 85884 грн 48 коп.
Не погодившись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного     позову відмовити у повному обсязі.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2022 року, скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2022 року скасовано, а справу №240/4496/21 направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
За результатами повторного автоматизованого розподілу визначено склад суду: головуючий суддя - Сторчак В.Ю., судді - Граб Л.С., Полотнянко Ю.П..
Ухвалою від 09 січня 2024 року справу прийнято до провадження та призначено до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується під час апеляційного розгляду, згідно з постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.11.2015 у справі №806/4688/15 позов Новоград-Волинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" задоволено та стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Новоград-Волинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області заборгованість у розмірі 52 677,89 грн.
Стягнення з позивача вказаної суми заборгованості здійснювалось в межах виконавчого провадження №50229151 відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
У зв`язку з погашенням заборгованості в повному обсязі, постановою державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Жигадло Юлією Станіславівною від 17 серпня 2020 року ВП №50229151 закінчено виконавче провадження про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Новоград-Волинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області заборгованості у розмірі 52 677,89 грн.
Відповідно витягу з інтегрованої картки платника податків за фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 станом на 29.07.2020 рахується заборгованість у розмірі 85 884,48 грн., у зв`язку з нарахуванням пені за період з 24.03.2015 по 28.07.2020 з підстав несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання.
Не погоджуючись із нарахуванням пені у розмірі 85 884,48 грн. за період з 24.03.2015 по 28.07.2020, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення та задовольняючи позовні вимоги позивача, Житомирський окружний  адміністративний суд виходив з того, що нарахування позивачу пені у порядку ст.129 Податкового кодексу України на суму заборгованості у розмірі 52677,89 грн, яка в свою чергу стягувалась за рішенням суду державною виконавчою службою відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», є безпідставним та виходить за межі повноважень контролюючого органу.  
В свою чергу, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, вказав, що стягнення з позивача суми заборгованості здійснювалось в межах виконавчого провадження №50229151 відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, заборгованість була погашена в повному обсязі лише 29.07.2020. В даному випадку, відкриття виконавчого провадження та здійснення відповідних заходів є завершальною стадією судового процесу в адміністративній справі №806/4688/15 про стягнення з позивача податкового боргу у розмірі 52 677,80 грн. При цьому, строк погашення зазначеного боргу залежав безпосередньо від позивача.
Скеровуючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив, що під час розгляду справи судами попередніх інстанцій не досліджено, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, з відповідним застосуванням необхідних правових норм.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, з врахуванням висновків Верховного Суду, колегія суддів погоджується з позицією Житомирського окружного адміністративного суду по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Згідно з п.54.1ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Правовідносини з приводу нарахування пені унормовані приписами ст. 129 Податкового кодексу України.
Пеня нараховується:
після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;
б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом;
у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);
у день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.
У разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.
Нарахування пені закінчується:
у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань;
у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків;
у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України);
при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).
У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.
Отже, нарахування пені за правилами підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України здійснюється у випадку пропуску платником податків граничного строку сплати податкового зобов`язання, визначеного пунктом 57.3 статті 57 цього кодексу та закінчується, зокрема, у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.
Судом встановлено, що нарахуванням позивачу пені  у розмірі 85884,48 грн за період з 24.03.2015 по 28.07.2020 здійснювалось податковим органом щоразу у день часткового погашення суми боргу у розмірі 52677,89 грн, що стягувалась в межах виконавчого провадження ВП №50229151 на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду №806/4688/15 від 18.11.2015.
Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Відповідно до абзацу 1 пункту 95.3 статі 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Положеннями п.87.11 ст.87 Податкового кодексу визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
З огляду на викладене, на відміну від загального правила, передбаченого пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 87.11 статті 87 цього Кодексу орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Однак, як вірно вказав суд першої інстанції,  виконання рішення суду про стягнення податкового боргу з фізичної особи - платника податків здійснюється не податковими органами, а державною виконавчою службою відповідно до  положень Закону України «Про виконавче провадження».
В свою чергу, ч.1 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визнано, що  розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.
За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нарахування позивачу пені у порядку ст.129 Податкового кодексу України на суму заборгованості у розмірі 52677,89 грн, яка в свою чергу стягувалась за рішенням суду державною виконавчою службою відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», є безпідставним та виходить за межі повноважень контролюючого органу.  
Враховуючи, що порядок та строки погашення заборгованості (податкового боргу) з моменту відкриття виконавчого провадження змінені та регулюються положеннями не Податкового кодексу України, а положеннями Законом України «Про виконавче провадження», саме тому до суми заборгованості не  можуть бути застосовані, боржник у виконавчому провадженні не може одночасно нести  подвійну відповідальність.
Що стосується вказівки Верховного Суду про необхідність дослідження питання, коли було відкрито виконавче провадження за рішенням суду про стягнення податкового боргу з позивача та чи перебував він у цей період у статусі фізичної особи-підприємця, колегією суддів встановлено, що виконавче провадження було відкрито 18 лютого 2016 року, і на даний час ОСОБА_1 перебував у статусі фізичної особи-підприємця.
Положеннями  Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
З огляду на викладене, дії відповідача щодо нарахування позивачу в період з 24.03.2015 по 28.07.2020 пені у розмірі 85884,48 грн у зв"язку зі сплатою боргу на виконання постанови суду у справі №806/4688/15 від 18.11.2015, є протиправними.
Тому, з метою належного захисту порушеного права позивача, необхідно зобов"язати Головне управління Державної податкової служби України у Житомирській області здійснити коригування даних у картці особового рахунку, шляхом анулювання (скасування) пені в розмірі 85884,48 грн, нарахованої за період з 24.03.2015 по 28.07.2020.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Щодо інших доводів скаржника, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.  

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Граб Л.С.    Полотнянко Ю.П.