УХВАЛА                                                               
 
07 лютого 2024 року
м. Київ
 
справа № 201/8771/21
провадження № 61-10056 св 22      
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),
суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - адвокат Атаманюк Ігор Леонідович, 
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровський проектно-конструкторський технологічний інститут», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Анісімов Вячеслав Едуардович,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Макарова М. О.,
 
ВСТАНОВИВ 
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 
до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради (далі - УДАБК), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровський проектно-конструкторський технологічний інститут» (далі - ТОВ «ДПКТІ»), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу (далі - приватний нотаріус) Анісімов В. А., в якому просила:
- визнати недійсним договір визначення часток від 27 травня 2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Анісімовим В. А.; 
- визнати недійсним договір дарування від 10 червня 2020 року, укладений 
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Анісімовим В. А.; 
- визнати недійсною декларацію про готовність об`єкта до експлуатації 
від 06 травня 2020 року № 181201270783.
 
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції 
 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до УДАБК 
про визнання недійсною декларації про готовність об`єкта до експлуатації 
від 06 травня 2020 року №181201270783 закрито.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 
2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсним договір визначення часток від 27 травня 2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Анісімовим В. Е., зареєстрований у реєстрі за № 464, відповідно до якого ОСОБА_2 виділено 23/100 часток домоволодіння 
АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 виділено 77/100 часток зазначеного домоволодіння.
Визнано недійсним договір дарування від 10 червня 2020 року, укладений 
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Анісімовим В. Е., зареєстрований у реєстрі за № 522, відповідно до якого відчужено 77/100 часток спірного домоволодіння, з відповідними господарськими прибудовами та спорудами.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір 
у розмірі 605,33 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір 
у розмірі 605,33 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір 
у розмірі 605,33 грн.
Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 
від 27 липня 2022 року заяву ОСОБА_1 про розподіл витрат на правничу допомогу задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2 400,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2 400,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2 400,00 грн.
У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_4 задоволено. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року та додаткове рішення цього самого суду від 27 липня 2022 року скасовано.
Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 2 723,00 грн із кожного.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у жовтні 2022 року, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року й залишити в силі рішення Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року. 
Підставами касаційного оскарження постанови апеляційного суду заявник вказує те, що апеляційним судом застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених 
у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Апеляційний суд також не дослідив докази, безпідставно відхилив клопотання 
про приєднання до матеріалів справи та дослідження письмових доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
У травні 2023 року до Верховного Суду надійшли пояснення ОСОБА_1 , 
які вона просила приєднати до матеріалів справи та врахувати при розгляді справи. Проте, указані пояснення є по суті доповненням до касаційної скарги, вони подані поза строком на касаційне оскарження й заявником не ставилося питання про поновлення цього строку, тому їх було залишено без розгляду, про що вказано в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 травня 2023 року.
Крім того, у жовтні та грудні 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в яких просила долучити до матеріалів справи додаткові докази. З тих саме підстав вони залишаються 
без розгляду.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., 
Яремка В. В., від 27 жовтня 2022 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано дану цивільну справу із суду першої інстанції. Відмовлено 
у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року. Надіслано іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснено право подати відзив на касаційну скаргу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
У листопаді 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.
У зв`язку із відрядженням судді-доповідача Усика Г. І. до Вищої ради правосуддя розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 24 січня 2023 року № 107/0/226-23 судову справу (провадження № 61-10056св22) передано на повторний автоматизований розподіл судових справ.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи 
між суддями від 24 січня 2023 року справу передано судді-доповідачеві 
Мартєву С. Ю., судді, які входять до складу колегії: Сердюк В. В., Фаловська І. М.
У зв`язку із обранням судді-доповідача Мартєва С. Ю. до Великої Палати Верховного Суду розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного 
Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 23 березня 
2023 року № 385/0/226-23 судову справу (провадження № 61-10056св22) передано 
на повторний автоматизований розподіл судових справ.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи 
між суддями від 23 березня 2023 року справу передано судді-доповідачеві Луспенику Д. Д., судді, які входять до складу колегії: Коломієць Г. В., Гулько Б. І.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2023 року справу призначено 
до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 10 травня 
2023 року справу призначено судді-доповідачеві Луспенику Д. Д., судді, які входять до складу колегії: Воробйова І. А., Гулько Б. І., Коломієць Г. В., Лідовець Р. А.
У зв`язку із обранням судді Воробйової І. А. до Великої Палати Верховного Суду розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 16 травня 2023 року № 616/0/226-23 судову справу (провадження № 61-10056св22) передано на повторний автоматизований розподіл судових справ.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 травня 2023 року справу передано судді-доповідачеві Луспенику Д. Д., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Коломієць Г. В., Лідовець Р. А., 
Хопта С. Ф.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 травня 2023 року зупинено касаційне провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників відповідача - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 
08 травня 2023 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1943, наданим ОСОБА_2 .
У зв`язку із відставкою судді Хопти С. Ф. розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду 
від 16 листопада 2023 року № 1478/0/226-23 судову справу (провадження 
№ 61-10056св22) передано на повторний автоматизований розподіл судових справ.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 листопада 2023 року справу передано судді-доповідачеві Луспенику Д. Д., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Гулько Б. І., Коломієць Г. В., Лідовець Р. А.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 грудня 2023 року поновлено касаційне провадження у справі.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, вирішуючи спір, не врахував судову практику Верховного Суду у даній категорії справ, зокрема правові висновки, враховані судом першої інстанції, який, на думку заявника, вірно задовольнив її позов.
Оспорені нею правочини було вчинено під час дії арешту, накладеного ухвалою районного суду від 17 вересня 2019 року у справі № 201/10657/19. Указане 
є правовою підставою для задоволення її позову. При цьому не має правового значення факт того, коли саме зареєстровано вказане обтяження відповідно 
до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 
Крім того, відповідачі були обізнані про наявність іншого судового спору щодо спірного майна й накладенням на нього арешту, а ухвала про забезпечення позову виконується негайно. У цій частині посилається на відповідну судову практику Верховного Суду України та Верховного Суду.
Посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права. 
Суд апеляційної інстанції не надав належну правову оцінку поданим нею доказам, які підтверджують обізнаність відповідачів про накладення арешту на спірне майно. Крім того, суд апеляційної інстанції безпідставно не розглянув її клопотання про приєднання до матеріалів справи інших доказів, не ухвалював судового рішення з указаного процесуального питання.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
 
У листопаді 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу 
від ОСОБА_4 , в якому вона просить залишити без задоволення касаційну скаргу, а оскаржуване судове рішення - без змін.
 
Доводи особи, яка подала відповідь на відзив на касаційну скаргу 
 
У грудні 2022 року до Верховного Суду надійшла відповідь ОСОБА_1 
на відзив на касаційну скаргу ОСОБА_4 , в якому вона не погоджується 
з доводами відзиву й виклала доводи на підтримку поданої нею касаційної скарги.
 
Фактичні обставини, встановлені судами
 
28 лютого 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб. 
У шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 
2019 року у справі № 201/12419/18, залишеним без змін поставною Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2020 року, шлюб між ОСОБА_2 
та ОСОБА_1 розірвано (а. с. 33-37, т. 1).
Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує спір щодо поділу майна.
У вересні 2019 року ОСОБА_1 , діючи в своїх інтересах та інтересах дітей: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , звернулася до Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, 
у якому просила суд: 
- визнати об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) по АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; 
- визнати ОСОБА_1 співзабудовником побудованого під час шлюбу, 
але не введеного в експлуатацію, вказаного об`єкта незавершеного будівництва; 
- визнати реальний розмір 1/2 частки у об`єкті незавершеного будівництва 
та виділити її в натурі; 
- визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 право користування земельною ділянкою, площею 0,1000 га, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 березня 2019 року;
- усунути ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 перешкоди 
у користуванні вказаною земельною ділянкою, об`єктом незавершеного будівництва шляхом надання безперешкодного доступу та передачею дубліката ключів від спірного домоволодіння (а. с. 17-23, т. 1).
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 
2019 року у справі № 201/10657/19 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений у порядку загального позовного провадження (а. с. 24, т. 1).
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 
2019 року за заявою ОСОБА_1 забезпечено позов до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 201/10657/19 шляхом заборони будь-яким особам вчиняти певні дії щодо відчуження, дарування, передачу в оренду, передачу 
в заставу за договорами та розписками, якими користується та розпоряджається одноособово ОСОБА_2 (а. с. 25-26, т. 1). 
ОСОБА_2 не оскаржував ухвалу районного суду в апеляційному порядку, відповідне судове рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутнє. ОСОБА_2 оскаржував у апеляційному порядку ухвалу районного суду від 05 листопада 2020 року про призначення експертизи (а. с. 214-217, т. 1).
ОСОБА_3 звернувся до УДАБК з декларацією про готовність об`єкта 
до експлуатації, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів 
з незначними наслідками (СС1), яка була зареєстрована 06 травня 2020 року 
за № ДП 181201270783 (а. с. 84-85, т. 1).
Указана декларація подана стосовно житлового будинку літ.«И-2», ганок літ. «и», гараж літ. «Л», гараж літ. «К», розташовані у АДРЕСА_1 . Початок будівництва - 24 лютого 2014 року, закінчення - 10 липня 2014 року, загальна площа - 230,0 кв. м, поверховість 2 + підвал, площа господарських споруд - 58,8 кв. м, нове будівництво. Інформація про земельну ділянку - 
0646,354 кв. м, кадастровий номер 1210400000:03:026:0078, 1210100000:03:026:0077. 
27 травня 2020 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено договір визначення часток, посвідчений приватним нотаріусом Анісімовим В. Е., 
за реєстровим номером 646, яким визначено, що домоволодіння АДРЕСА_1 , належить їм на праві спільної часткової власності. На підставі статті 257 ЦК України сторони правочину домовилися про визначення часток вказаного об`єкту нерухомого майна. Опис об`єкта в цілому: літ. А1-1 - житлова прибудова; літ. а-1 - прибудова, загальною площею 65,6 кв. м, житловою площею 36,8 кв. м; під літ. А1-1 - погріб; літ. а1 - ганок, літ. И-2 - житловий будинок; під літ. И-2 - підвал, загальною 
площею 230,0 кв. м, житловою площею 23,7 кв. м; літ. и - ганок; літ. Б - літня кухня: літ. Б - літня кухня; літ. В - сарай: літ. Г-гараж; літ. г - ганок, літ. Д - сарай тимчасовий; літ. Е - навіс; літ. Ж - вбиральня: літ. З - душ; літ. К - гараж; літ. Л - гараж; літ. М - бесідка; літ. Н - бесідка; № 1-14 - огорожі, споруди, І,ІІ - мостіння (а. с. 38-39, т. 1).
У результаті визначення часток нерухомого майна ОСОБА_2 набув право власності на 23/100 частин домоволодіння, ОСОБА_3 - на 77/100 частин домоволодіння.
У пункті 5 вказаного договору закріплено, що сторони у присутності нотаріуса стверджують та гарантують один одному, що однаково розуміють значення 
і умови цього договору та його правові наслідки; договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним: їх волевиявлення є вільним 
і відповідає внутрішній волі; договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину. 
У пункті 6 договору сторони гарантували, що вищевказане майно до моменту укладення цього договору нікому іншому не продане, не подароване, не передане як внесок до статутного фонду юридичних осіб, не заставлене, під забороною (арештом) відчуження і податковою заставою не перебуває, судового спору щодо нього, а також прав у третіх осіб як в межах так і за межами України немає.
У пункті 10 договору сторонам роз`яснені нотаріусом вимоги статей 210, 182, 
657 ЦК України та статей 60, 61 СК Україні.
10 червня 2020 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Анісімовим В. Е. за реєстровим номером 522 (а. с. 56-57, т. 1).
Відповідно до вказаного договору ОСОБА_3 передав у дар ОСОБА_4 77/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , з відповідними господарськими прибудовами та спорудами, 
на земельній ділянці, площею 0,0354 га, кадастровий номер 1210100000:03:026:0077. Ці 77/100 часток складаються з: літ. И-2 - житловий будинок; під літ. И-2 - підвал, загальною площею 230,0 кв. м, житловою площею 83,7 кв. м; літ. и - ганок; літ. К - гараж; літ. Л - гараж; літ. М - бесідка; 
літ. Н - бесідка; 1/2 частина споруди 7,9; споруди 5, 8, 11, 14; 2/3 частини мостіння І.
Відчужувана частина домоволодіння належить дарувальнику на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, виданого УДАБК Дніпропетровської міської ради 06 травня 2020 року за № ДП 181201270783, договору про визначення часток, посвідченого 27 травня 2020 року.
У пункті 5 цього договору зазначено, що дарувальник стверджує, що згадана частина домоволодіння, серед іншого, під забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо нього, права користування нею малолітніх та неповнолітніх, 
а також прав у третіх осіб як в межах України, так і за межами - немає.
У пункті 6 вказаного договору закріплено, що дарувальник свідчить, 
що від обдарованої не приховані обставини, що мають істотне значення, зокрема, що частина домоволодіння під забороною (арештом) та у заставі, в податковій заставі - не перебуває.
Факт відсутності заборони відчуження частини домоволодіння підтверджується витягом за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, 
їх обтяження на об`єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів 
до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державного реєстрі рухомого майна станом на 10 червня 2020 року.
Щодо предмету договору відсутні судові спори, внаслідок дарування частини домоволодіння не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, обтяження, а також будь-які права у третіх осіб щодо предмету договору - відсутні. 
Згідно з пунктом 8 даного договору сторони підтвердили, що договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені 
у ньому, він не несе характеру фіктивності або удаваного та не є зловмисним.
Нотаріусом роз`ясненні сторонами вимоги статей 229, 230, 231, 233, 234, 
235 ЦК України (підстави визнання правочинів недійсними), статей 56, 
65 СК України (пункт 13 договору). 
Суд першої інстанції встановив, що вищевказані договір визначення часток 
від 27 травня 2020 року і договір дарування від 10 червня 2020 року укладено 
у період дії заборони у вигляді арешту, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 17 вересня 2019 року у справі 
№ 201/10657/19.
Суд апеляційної інстанції встановив, що ухвала про забезпечення позову, постановлена районним судом 17 вересня 2019 року, до реєстру заборон була внесена 19 червня 2020 року, тобто після укладання оспорюваних правочинів.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій 
статті 389 ЦПК України. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 
частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для закриття касаційного провадження 
у справі у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: ТВО «ДПКТІ», приватний нотаріус Анісімов В. Е., про визнання недійсним правочину.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
У справі, яка переглядається Верховним Судом, ОСОБА_1 звернулася 
до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ТОВ «ДПКТІ», приватний нотаріус Анісімов В. А., у якому просила: визнати недійсним договір визначення часток від 27 травня 2020 року, укладений 
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Анісімовим В. А.; визнати недійсним договір дарування від 10 червня 2020 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Анісімовим В. А.
Після відкриття касаційного провадження, ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла відповідач - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 08 травня 2023 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1943, наданим ОСОБА_2 .
Спірні правовідносини допускають правонаступництво. 
Ураховуючи наведене, ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2023 року було зупинено касаційне провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників відповідача - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У зв`язку з необхідністю вирішення питання про залучення до участі у справі правонаступників відповідача - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Верховний Суд у серпні 2023 року направив листи до Першої дніпровської державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса Анісімова В. А., в яких просив повідомити, чи заводилася спадкова справа, чи видавалися свідоцтва 
про право на спадщину за законом та надати інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , засвідчену копію спадкової справи, до яких було додано запити про надання інформаційної довідки 
із Спадкового реєстру.
У вересні 2023 року приватний нотаріус Анісімов В. А. повідомив Верховний Суд, що ним не заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , свідоцтва 
про право на спадщину він не видавав.
Перша дніпровська державна нотаріальна контора у вересні 2023 року надала Верховному Суду інформаційну довідку зі Спадкового реєстру від 05 вересня 
2023 року № 73830264, з якої вбачається, що 23 травня 2023 року було заведено спадкову справу № 70685572 на ім`я померлої ОСОБА_4 . Іншої інформації Верховному Суду не повідомлено та не надано.
У зв`язку з необхідністю вирішення питання про залучення до участі у справі правонаступників відповідача - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , Верховний Суд у вересні 2023 року направив також листи  ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та її представнику, в якихпросив повідомити інформацію про спадкоємців ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , подання заяв про прийняття спадщини, одержання свідоцтв про право 
на спадщину та надати засвідчені копії відповідних документів.
У жовтні 2023 року ОСОБА_2 повідомив Верховний Суд про неможливість прийняти спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_4 , та неможливість одержання свідоцтва про право на спадщину, оскільки на спірне домоволодіння накладено численні арешти та заборони вчиняти будь-які дії, у тому числі нотаріусам вчиняти реєстраційні дії (справа № 204/10657/19, 
справа № 201/8488/23, виконавче провадження № 72148784), на підтвердження чого надано відповідні докази. Вказане унеможливлює прийняття спадщини 
та набуття статусу правонаступника померлої ОСОБА_4 . 
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву, в якій, 
у тому числі, просила поновити касаційне провадження у справі. ОСОБА_1 посилалася на вищевказану заяву ОСОБА_2 та неможливість останнім отримати свідоцтво про право на спадщину.
Верховний Суд ураховує, що правонаступники померлої ОСОБА_4 відсутні, свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям не видавалися. Така ситуація порушує розумні строки розгляду справи, вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невчинення дій з прийняття спадщини, навіть неподання елементарної заяви про прийняття спадщини, порушує права інших учасників справи на розгляд справи. 
Згідно зі статтею 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент 
її смерті.
У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора 
чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені 
в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (стаття 55 ЦПК України).
За отриманою на запити та листи Верховного Суду інформацією спадкова справа після смерті ОСОБА_4 заводилася, проте відсутня можливість отримати свідоцтво про право на спадщину та набути статус правонаступника померлої, 
так як на спірне нерухоме майно накладено арешти та відповідні заборони.
Верховний Суд зазначає, що для залучення правонаступника у будь-якому випадку необхідні докази вступу у спадщину, а не докази неможливості вступу у спадщину.
Крім того, відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
До Верховного Суду також не надходила інформація про те, що орган місцевого самоврядування звернувся до суду із заявою про визнання спадщини після смерті ОСОБА_4 відумерлою.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено 
її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Відповідач - ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на стадії касаційного перегляду справи, в якому брала участь та подала відзив на касаційну скаргу. Спірні правовідносин допускають правонаступництво, однак інформація 
про прийняття спадщини після її смерті, чи подання заяви про визнання спадщини відумерлою відсутня. Зазначене унеможливлює залучення до участі у справі правонаступників померлої ОСОБА_4 .
Докази неможливості вступу у спадщину, на які посилаються сторони у справі, 
не  правовими для можливості продовження касаційного перегляду справи відповідно до норм процесуального закону без залучення правонаступників померлого співвідповідача.
За відсутності однієї зі сторін цивільного процесу, а саме одного з відповідачів - 
ОСОБА_4 , відсутності її спадкоємців та відомостей про визнання спадщини відумерлою, Верховний Суд позбавлений можливості здійснити перегляд справи 
у касаційному порядку у частині позовних вимог ОСОБА_1 
до ОСОБА_4 . Тому касаційне провадження у цій частині позовних вимог підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України.
Подібні за змістом правові висновки викладено в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року у справі № 676/3470/16-ц (провадження № 61-2405св19). 
Разом із цим, позов ОСОБА_1 заявлено й до інших відповідачів, у тому числі до сторони того самого правочину, в якій брала участь померла ОСОБА_4 , зокрема до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що нею оскаржується судове рішення суду апеляційної інстанцій у повному обсязі, тому розгляд справи 
у відповідній частині продовжується.
 
Керуючись пунктом 7 частини першої статті 255 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Закрити касаційне провадження у справі № 201/8771/21 (провадження 
№ 61-10056св22) за позовом ОСОБА_1 у частині вимог 
до ОСОБА_4 .
Продовжити розгляд справи № 201/8771/21 (провадження № 61-10056св22) в іншій частині. 
Ухвала оскарженню не підлягає.   
 
Головуючий                                                                             Д. Д. Луспеник
Судді:                                                                                       І. Ю. Гулейков
Б. І. Гулько
Г. В. Коломієць
Р. А. Лідовець