ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 січня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/761/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,     
  
          розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпро  апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду   від  16.08.2023, (суддя суду першої інстанції Сацький Р.В.), прийняте в порядку спрощеного провадження в місті Запоріжжі, в адміністративній справі №280/761/23  за позовом   ОСОБА_1   до  Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
          02.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
          - визнати протиправними дiї Запорiзького вiддiлення управлiння виконавчої дирекцiї ФСС України у Запорiзькiй обл., щодо не виключення iз розрахунку середньої заробiтної плати ОСОБА_1  при призначеннi щомiсячної cтpaxoвої виплати днiв не роботи з поважних причин пов`язаних з простоєм, оголошеним Пiдприємством з iноземними iнвестицiями у формi ПрАТ "Запорізький залізорудний комбінат" у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні;
- зобов`язати Головне управлiння Пенсійного фонду України в Запорiзькiй областi здiйснити перерахунок щомiсячної страхової виплати ОСОБА_1 , з дня призначення, виключивши iз обрахункового періоду при розрахунку середньої заробiтної плати перiод з 01.03.2022 по 31.08.2022 у зв`язку iз простоєм, оголошеним пiдприємством з iноземними iнвестицiями у формi ПрАТ "Запорізький залізорудний комбінат", у зв`язку з введенням военного стану в Україні;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управлiння Пенсiйного фонду України в Запорiзькiй областi на користь ОСОБА_1 судовi витрати зi сплати судового збору у розмiрi 2147 грн 20 коп.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з 11.08.1999  за трудовим договором з Пiдприємством з iноземними iнвестицiями у формi ПрАТ "Запорізький залізорудний комбінат", він працює за професією прохідник підземної дільниці гірничокапітальних робіт № 7 шахти “Прохідницька” (с. Мала Білозерка, Василівського району) з 24.01.2008 по теперішній час є прохідником 4 розряду. З 01.03.2022 по теперішній час на підприємстві діє простій, тому він на період простою звільнений від обов`язку бути присутнім на робочому місці. Тим паче, його робоче місце є окупованим та  знаходиться на не підконтрольній території України. З вересня 2022 року йому встановлене професійне захворювання з 60% стійкої втрати працездатності внаслідок нещасного випадку та встановлена третя група  інвалідності. 16.10.2022 йому призначено одноразову допомогу в розмірі 26   520 грн.  З 18.11.2022 позивачу призначено щомісячну страхову виплату у розмірі 11   119,31 грн, безстроково. Не погодившись з сумою виплати, позивач звернувся до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області, з проханням перерахувати період, для розрахунку обчислення середньої заробітної плати, однак,  йому було відмовлено.  Позивач вважає, що прийнятим рішенням відповідач порушив його законні права та інтереси, оскільки воно ґрунтується на безпідставних мотивах і не відповідає критеріям правомірності, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. 
          Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 16.08.2023 задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 .  Визнав  протиправними дії Запорізького відділення управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій обл. щодо не виключення із розрахунку середньої заробітної плати    ОСОБА_1 при призначенні щомісячної страхової виплати днів не роботи з поважних причин пов`язаних з простоєм, оголошеним Підприємством з іноземними інвестиціями у формі ПрАТ “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ” у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області   здійснити перерахунок щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з дня призначення, виключивши із обрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати період з 01.03.2022 по 31.08.2022 в зв`язку із простоєм, оголошеним Підприємством з іноземними інвестиціями у формі ПрАТ “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ” у зв`язку з введенням військового стану та російською військовою агресією в Україні.  Стягнув на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору. 
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції зроблений неправильний висновок про те, що позивач не відпрацював частину календарних днів у розрахунковому періоді з поважних причин, адже чинним законодавством не визначено простій на підприємстві у зв`язку з введенням воєнного стану поважною причиною для виключення таких календарних днів з розрахунку. Також, відповідач зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що Запорізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області припинене, а тому провадження у справі підлягає закриттю. 
          Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги  просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача – без задоволення. 
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд  вважає, що апеляційна скарга  не  підлягає   задоволенню за наступних підстав. 
          Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що підтверджується копією ІD паспорта НОМЕР_2 , виданого органом 2322 від  01.02.2017, та витягом з  Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання 2322-268436-2017 виданого 27.01.2017, які  додані до справи.
З 11 серпня 1999 року по теперішній час ОСОБА_1 працює на підприємстві з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" (с. Мала Білозерка, Василівське шосе) за професією прохідник підземної дільниці гірничокапітальних робіт № 7 шахти “Прохідницька” (з 24.01.2008 по теперішній час прохідник 4 розряду). З 01.03.2022 по теперішній час згідно наказу № 110 від 01.03.2022 по ПрАТ “ЗЗРК” оголошено простій, що підтверджується копією довідки  № 8 від 30.01.2023 наданою позивачем у справі.
Відповідно до копії наказу № 110 від 01.03.2022 про оголошення простою, що міститься в матеріалах справи, встановлено, що: “ у зв`язку з введенням воєнного стану  на території України, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про запровадження воєнного стану в Україні” з 01.03.2022 по 20.03.2022 оголошено простій для всіх працівників ПрАТ “ЗЗРК”. Працівники під час простою, звільняються від обов`язку бути присутніми на робочих місцях. Оплату праці працівникам у простої здійснювати за їх встановленими тарифними ставками (окладами) згідно ст. 113, 34  КЗпП України”.
28.03.2022 наказом № 125 від 28.03.2022 про оголошення простою, на ПрАТ “ ЗЗРК” оголошений простій на період з 01.04.2022 по 30.04.2022, що підтверджується копією наказу, який наданий позивачем.
04.04.2022 наказом № 128/2 від 04.04.2022 про оголошення простою, на ПрАТ “ЗЗРК” оголошений простій з 04.04.2022  для всіх працівників ПрАТ “ЗЗРК”. З 4 квітня 2022 року відмінена дія наказу № 125 від 28.03.2022 зі всіма додатками та змінами до нього, що підтверджується копією наказу, який наданий позивачем.
ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа з 05.07.2022, що підтверджується копією довідки від 05.07.2022 № 2330-5001831322 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, доданої  позивачем до матеріалів справи.
Крім цього, ОСОБА_1 26.09.2022 встановлена третя група інвалідності професійного захворювання та 60 % стійкої втрати працездатності безстроково, що підтверджується копією довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наявності медичної та соціальної допомоги серія 12 ААА № 097383  від 26.09.2022 та копії Довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серія 12ААВ № 633749  від  26.09.2022,  які додані до справи.
Так, 06.10.2022 потерпілому ОСОБА_1 призначено та виплачено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 26 520,00 грн. Що підтверджується копією Постанови  про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності № 23019/10033224/1/2 від 06.10.2022 доданої позивачем до справи.
18.11.2022 потерпілому ОСОБА_1 призначено  щомісячну страхову виплату в розмірі 11   119,31 грн, виплати проводяться з 26.09.2022, безстроково. Що підтверджується копією Постанови про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати                             № 23019/10033224/1/3 від 18.11.2022 доданої позивачем до справи.
27.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області з заявою про не зарахування періоду простою його підприємства,   для розрахунку виплат за страхуванням у зв`язку з професійним захворюванням, що підтверджується копією заяви від 27.10.2022 доданою позивачем до справи.
На заяву позивача,  Запорізьке  відділення управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області надало письмову відповідь, згідно якої, позивачу роз`яснено, що розрахунки зроблені у відповідності з чинним законодавством та  з дотриманням норм визначених ЗУ “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” та Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення для розрахунку виплат за загальнообов`язковим  державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою КМУ № 439 від 26.06.2015, що підтверджується копією листа № 03-18-3159 від 07.11.2022, доданої позивачем до справи.
22.11.2022 та 08.12.2022 ОСОБА_1  до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області подані заяви з проханням надання повного переліку його заробітної плати, за якою обраховувалась щомісячна страхова виплата у зв`язку з професійним захворюванням, та деталізований обрахунок заробітної плати  обчислення середньої заробітної плати  для призначення йому страхової виплати у зв`язку з професійним захворюванням, отриманим на ПрАТ “ ЗЗРК”, за період з 01.09.2022 по 31.08.2022, що підтверджується наданими позивачем копіями: заява від 22.11.2022 та заявою від 08.12.2022.
Запорізьким відділенням управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області, заяви розглянуті і надані відповіді на всі заявлені позивачем запитання, вказані в заявах від 22.11.2022 та 08.12.2022, Що підтверджується копіями листів: № 03-18-3385 від 30.11.2022 та № 03-18-3576 від 15.12.2022, доданими по справи.
Не погодившись з діями відповідача позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в цій справі.
Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на виключення спірного періоду з розрахунку середнього заробітку для призначення допомоги, через те, що він з поважних причин не працював у вказаний час. 
          Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає   Закон України від 23.09.1999  № 1105 - XIV “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування”   (далі   Закон № 1105 - XIV; в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до   Закону № 1105-XIV   та   постанов Кабінету Міністрів України   від 15 листопада 2022 року № 1289 “Про внесення змін до Положення про Пенсійний фонд України”   і   від 02 грудня 2022 року № 1350 “Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо забезпечення реалізації окремих функцій Пенсійного фонду України та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України”   з 01 січня 2023 року Пенсійний фонд України є уповноваженим органом в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Наразі проводяться заходи, пов`язані з передачею функцій соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою професійної працездатності та від нещасного випадку на виробництві до Пенсійного фонду України та його територіальних органів. З огляду на те, що Фонд соціального страхування перебуває в процесі припинення, він продовжує виконувати функції та завдання, передбачені загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, до завершення заходів, пов`язаних із приєднанням до Пенсійного фонду України, як передбачено в Прикінцевих і   Перехідних положеннях Закону № 1105-XIV. До завершення заходів, пов`язаних з приєднанням до Пенсійного фонду України Фонду соціального страхування України та його робочих органів, виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції виконавча дирекція та робочі органи Фонду соціального страхування України.
Положеннями пунктів 4-5   Розділу VII Закону № 1105-XIV, у редакції   Закону України від 21 вересня 2022 року № 2620-IX, установлено, що нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування України діють до затвердження відповідних рішень Пенсійним фондом України. Фонду соціального страхування України забезпечити передачу Пенсійному фонду України особових справ потерпілих (членів їхніх сімей), баз даних, носіїв інформації та програмного забезпечення щодо ведення обліку та здійснення страхових виплат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Колегія суд зазначає, що у зв`язку з переходом компетенції суб`єкта владних повноважень від Фонду соціального страхування до Пенсійного фонду України, його територіальних органів, фактичне припинення Фонду соціального страхування не може мати наслідком закриття провадження у справі, як на те вказує відповідач в апеляційній скарзі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закон № 1105-XIV загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; 
професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлено виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою; 
страхові випадки:
за соціальним страхуванням від нещасного випадку - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці;
за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону страхових виплат;
Відповідно до ст. 2 Закону № 1105-ХІV Законодавство про соціальне страхування складається із   Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування,   Кодексу законів про працю України,   Закону України   "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів. Якщо міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про соціальне страхування, застосовуються норми міжнародного договору.
Статтею 9 Закону № 1105-ХІV передбачено , що застрахована особа має право на:
безоплатне отримання інформації про порядок витрачання страхових коштів соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку, а також роз`яснень з питань соціального страхування; отримання у разі настання страхового випадку страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом;  участь у розслідуванні страхового випадку, у тому числі за участю представника профспілкового органу або своєї довіреної особи; послуги з реабілітації у сфері охорони здоров`я, що надаються відповідно до вимог   Закону України   "Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я";  послуги професійної реабілітації, включаючи збереження робочого місця, навчання або перекваліфікацію;  відшкодування під час проходження реабілітації у сфері охорони здоров`я і професійної реабілітації витрат на проїзд до місця проведення реабілітації чи навчання та у зворотному напрямку, на проїзд особи, яка її супроводжує;  забезпечення допоміжними засобами реабілітації, що надаються відповідно до вимог законів України   "Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я"   та   "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні"; оскарження дій страховика, роботодавця щодо надання страхових виплат та соціальних послуг; судовий захист своїх прав.
Відповідно до ст. 29 Закону №1105-ХІV страхуванню від нещасного випадку підлягають: особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.
Статтею  30 Закону № 1105-ХІV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Страхові виплати складаються із:
1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);
2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);
3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;
4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;
5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Відповідно до вимог ст. 32 Закону № 1105-ХІV щодо визначення ступеня втрати працездатності потерпілим, Медико-соціальна експертиза стійких обмежень життєдіяльності потерпілих здійснюється МСЕК відповідно до   Основ законодавства України про охорону здоров`я. Ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я, з урахуванням (за наявності) результатів заключного реабілітаційного обстеження після надання реабілітаційної допомоги мультидисциплінарною командою реабілітаційного закладу, відділення, підрозділу, внесеного до індивідуального реабілітаційного плану. Огляд потерпілого, складання, внесення змін до індивідуальної програми реабілітації проводиться МСЕК відповідно до законодавства.
Згідно  ст.  36  Закону № 1105-ХІV    сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати .Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.
Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.
У разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, уповноважений орган управління здійснює потерпілому одноразову страхову виплату, розмір якої визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності, виходячи з розрахунку семи мінімальних заробітних плат, встановлених законом на день настання права потерпілого на страхову виплату.
Як встановлено судом, при досліджені письмових доказів ОСОБА_1 26.09.2022 встановлена третя група інвалідності професійного захворювання та 60% стійкої втрати працездатності безстроково. На підставі заяви позивача, Запорізьким відділенням управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області, проведені заходи, щодо розрахування,  призначення та виплати одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 26 520,00 грн, а  також щомісячної страхової виплати в розмірі 11   119,31 грн, яка проводиться з 26.09.2022, безстроково. 
Крім цього, суд дослідивши письмові докази встановив, що Запорізьким відділенням управління виконавчої дирекції ФСС України у Запорізькій області, був визначений  середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому з урахуванням часу простою на підприємстві, у зв`язку з російською військовою агресією та окупацією місця знаходження підприємства.
Відповідно до п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням  затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 26 вересня 2001 року № 1266 (далі - Порядок № 1266; в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин): “середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини). Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду.”
Згідно п. 11 Порядку № 1266 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин: “Розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку. Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа). У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку”.
Пункт 12 Порядку № 1266 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин зазначає, що якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.
Відповідно до 13 Порядку № 1266 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.
Пунктом 4 Порядку № 1266 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що у разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності або коли з дня смерті потерпілого до настання права на страхові виплати минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, за формулою:
З = З(н) х С : М,
де З - середньомісячна заробітна плата застрахованої особи, у гривнях;
З(н) - середньомісячна заробітна плата найманих працівників, зайнятих в економіці України, за календарний рік, що передує року, з якого призначається страхова виплата;
С - сума коефіцієнтів заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць розрахункового періоду (К1 + К2 + К3 + ...);
К - коефіцієнт заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць у розрахунковому періоді, який визначається за формулою:
К = З(в) : З(с),
де З(в) - заробітна плата застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;
З(с) - середньомісячна заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;
М - кількість календарних місяців у розрахунковому періоді.
У разі коли у розрахунковому періоді є місяць (місяці), в якому повністю відсутня заробітна плата у зв`язку з: поважною причиною, - такий місяць (місяці) виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 11 (або на меншу кількість) місяців; причиною, не віднесеною цим Порядком до поважної, - такий місяць не виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 12 або на кількість місяців у конкретному розрахунковому періоді.
Пунктом 16 Порядку № 1266 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин вказує на те, що якщо у місяці, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати, застрахована особа працювала неповний календарний місяць з поважних причин, середня заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, застосовується пропорційно фактичній кількості відпрацьованих календарних днів у такому місяці.
Таким чином, суд дійшов правильного висновку, що визначення “поважні причини”, які повинні бути враховані при обчисленні середньої заробітної плати є оціночним поняттям, яке підлягає тлумаченню в кожному конкретному випадку, з урахуванням всіх обставин та врахуванням того, чи залежали ці обставини від працівника. Є загальновідомим той факт, що 24.02.2022  в Україні відбулася безпрецедентна ситуація, початок повномасштабної військової агресії. Шахта “Прохідницька” (с. Мала Білозерка, Василівський р-н) - робоче місце позивача знаходиться на тимчасово окупованій території з 26.02.2022 по цей час. Законодавець раніше не міг врахувати в Порядку № 1266 існування таких виключних обставин, як зупинення трудових договорів у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
           Як слушно зазначає позивач, з чим правильно погодився суд першої інстанції, додатковим підтвердженням того, що ці обставини мають бути віднесені до поважних , згідно Порядку № 1266, є той факт, що пункт 3 Порядку № 1266 був викладений в новій редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1350 від  02.12.2022, наступним чином: “Середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески”.
Отже, оскільки простій на підприємстві було запровадження внаслідок впливу невідворотної сили спричиненої російькою військовою агресією та окупацією території підприємства, суд вважає, що період простою вказаного підприємства, може бути визнаний поважною причиною при розрахунку середньої заробітної плати та повинен бути виключений з розрахункового періоду. Таким чином, на сьогодні наявні підстави для здійснення перерахунку щомісячної страхової виплати позивача з дня призначення, виключивши із обрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати період з 01.03.2022  по 31.08.2022  в зв`язку із простоєм, оголошеним Підприємством з іноземними інвестиціями у формі ПрАТ “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ” у зв`язку з Російською військовою агресією.
          З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його зміни чи скасування – відсутні.
          Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2023 в адміністративній справі №280/761/23 – залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук