ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 лютого 2024 року 
м. Київ
 
справа № 824/138/23
провадження № 61-17066ав23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,
 
за участю секретаря судового засідання - Тримайло В. М.,
 
учасники справи: 
заявник -  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Пан Кредит»,
 
за участю:
представника заявника- Боженка І. Ф., 
представника заінтересованої особи- не з`явився,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду                  (м. Київ, проспект Повітрофлотський, 28) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Боженком Ігорем Федоровичем, на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року в складі судді Мельника Я. С., у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 27 липня 2023 року в справі                                         № 0705-23/07 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пан Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення штрафу за неналежне виконання договору іпотеки,
 
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст вимог заяви
 
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 27 липня 2023 року в справі № 0705-23/07 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пан Кредит» (далі - ТОВ «Пан Кредит») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення штрафу за неналежне виконання договору іпотеки.
 
Заява мотивована тим, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 27 липня 2023 року позов ТОВ «Пан Кредит» задоволено, стягнено із ОСОБА_1 на користь товариства:
- заборгованість за кредитним договором від 05 листопада 2021 року                                            № КД-0017/11-21/1412 в розмірі 126 720,40 грн;
- частково нарахований штраф за договором іпотеки, посвідченим                                     05 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л. за реєстровим № 4303, у розмірі                                 80 000,00 грн;
- витрати на правову допомогу у розмірі 30 150,00 грн.
 
Заявник вважав, що третейський суд вирішив спір, який йому непідвідомчий, оскільки відповідно до пункту 5.1 договору іпотеки спори у зв`язку із виконанням договору іпотеки підлягають вирішенню судом, а не третейським судом, а тому справа в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду, а відтак це рішення, в частині стягнення штрафу за договором іпотеки, має бути скасовано, і як наслідок змінено рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу як похідної вимоги, пропорційно до розміру задоволених вимог.
 
Заявник звертав увагу суду на те, що договір іпотеки нотаріально посвідчений, всі спори, що стосуються умов вказаного договору, підлягають вирішенню в суді, всі додатки, зміни та доповнення за цим договором повинні бути нотаріально посвідченими та мати конкретне посилання на цей договір.
 
Також зазначав, що третейські суди не можуть розглядати спір щодо захисту прав споживача фінансових послуг у питанні стягнення фінансовою установою з нього заборгованості за кредитним договором.
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду, ухваленого як судом першої інстанції
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 20 листопада 2023 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 27 липня 2023 року в справі № 0705-23/07.
 
Ухвалу суду мотивовано тим, що зміст третейської угоди від 05 листопада                 2021 року свідчить про те, що сторони погодили передачу на розгляд саме Постійно діючому Третейському суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» всіх спорів (крім непідвідомчих), а отже, й у тому числі і про стягнення штрафу за неналежне виконання договору іпотеки, що виник між ними на підставі укладеного правочину, оскільки такі виключення в угоді відсутні.
 
Також суд визнав безпідставними доводи заявника про те, що третейські суди не можуть розглядати спір щодо захисту прав споживача фінансових послуг, вказавши на те, що предметом кредитного договору, укладеного між сторонами, є фінансовий кредит у формі кредитної лінії з цільовим призначенням - створення (початок) розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності позичальником (відповідач у справі). У зв`язку з чим, дійшов висновку, що дана справа не пов`язана із захистом прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка її подала
 
30 листопада 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє                 представник - адвокат Боженко І. Ф., через систему «Електронний суд»,                     подав до Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року та задовольнити його заяву в повному обсязі.
 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що третейським судом вирішено не підвідомчий йому спір щодо виконання кредитного договору, який укладено у простій письмовій формі, та договору іпотеки, який нотаріально посвідчений та відповідно до якого спори щодо виконання договору іпотеки підлягають вирішенню судом загальної юрисдикції. Зазначає, що сторони договору іпотеки не узгоджували третейське застереження щодо вирішення спору, що виникає з договору іпотеки. У зв`язку з чим, оскаржуване рішення третейського суду підлягає скасуванню в частині стягнення штрафу за договором іпотеки в сумі 80 000,00 грн.
 
Також зазначає, що посилання суду апеляційної інстанції на третейську угоду, укладену сторонами, щодо вирішення спорів, пов`язаних з договором іпотеки, є помилковим, оскільки така угода в зазначеній частині є нікчемною, у зв`язку з тим, що вона нотаріально не посвідчена.
 
Крім того заявник вказує на те, що він є споживачем фінансових послуг, кредитні кошти він витратив на особисті цілі, не пов`язані із підприємницькою діяльністю, зокрема на розмитнення власного автомобіля. Тому спір, який виник між ним та ТОВ «Пан Кредит» підпадає під регулювання пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», відповідно до якого третейські суди не можуть розглядати спір щодо захисту прав споживача фінансових послуг щодо стягнення фінансовою установою заборгованості за кредитним договором.
 
Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано
 
Надходження апеляційної скарги до Верховного Суду та рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та витребувано справу із Київського апеляційного суду. 
 
28 грудня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2024 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 08 лютого 2024 року на 11:00 годину за адресою: проспект Повітрофлотський, 28, місто Київ, з повідомленням учасників справи.
 
Позиція учасників справи
 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Боженко І. Ф. у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
 
Представник ТОВ «Пан Кредит» - адвокат Огородник К. Я. у судове засідання, призначена на 08 лютого 2024 року, не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.  
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом 
 
Судом встановлено, що05 листопада 2021 року між ТОВ «Пан Кредит» та   ОСОБА_1 укладено кредитний договір № КД-0017/11-21/1412, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит у формі кредитної лінії з лімітом у сумі 80 000,00 грн, з цільовим призначенням - створення (початок) розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності позичальником (а. с. 18-21).
 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором                              № КД-0017/11-21/1412, 05 листопада 2021 року між ТОВ «Пан Кредит» і ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л. за  реєстровим № 4303 (а. с. 24, 25).
 
Також, 05 листопада 2021 року між ТОВ «Пан Кредит» та ОСОБА_1 було укладено третейську угоду, відповідно до умов якої сторони, керуючись положеннями ЦПК України, Законом України «Про третейські суди», беручи до уваги значну завантаженість загальних судів, виражаючи та втілюючи взаємну волю до вирішення спору(ів) (у разі його/їх виникнення) в розумні строки, домовилися, що спори щодо правовідносин сторін, що виникають між ними на підставі укладених правочинів, окрім тих, які непідвідомчі розгляду в третейських судах згідно із законодавством, вирішуються Постійно діючим Третейським судом при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» (а. с. 17).
 
Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 27 липня 2023 року позов ТОВ «Пан Кредит» задоволено, стягнено з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором від 05 листопада 2021 року                                             № КД-0017/11-21/1412 у розмірі 126 720,40 грн, частково нарахований штраф за неналежне виконання умов договору іпотеки, посвідченого 05 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л. за реєстровим № 4303, у розмірі основного зобов`язання, виконання якого забезпечено іпотекою, а саме 80 000,00 грн, витрати на отримання правової допомоги у розмірі 30 150,00 грн (а. с. 9-13).
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
 
Позиція Верховного Суду як суду апеляційної інстанції
 
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Частиною першою статті 454 ЦПК України визначено, що сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.
 
Відповідно до частини другої статті 23 ЦПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).
 
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
 
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 457 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу.
 
Суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, визначені статтею 458, частиною другою статті 459 цього Кодексу.
 
Згідно зі статтею 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:
1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;
2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;
3) третейську угоду визнано судом недійсною;
4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;
5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
 
Скасування судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених законом.
 
Аналогічні положення містяться у статті 51 Закону України «Про третейські суди», а саме передбачено, що рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;                          2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;                               5) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.
 
При розгляді заяви про скасування рішення третейського суду суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для його скасування, визначених частиною третьою статті 51 Закону України «Про третейські суди» та                     статтею 458 ЦПК України.
 
Тлумачення статті 51 Закону України «Про третейські суди», статті 458 ЦПК України дають підстави для висновку, що ними передбачено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, розширеному тлумаченню він не підлягає і тягар доведення наявності зазначених підстав покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування рішення третейського суду.
 
Частиною першою статті 1 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що цей Закон регулює порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні та встановлює вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб.
 
Згідно з частиною другою статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.
 
Третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом (абзац 4 частини першої статті 2 Закону України «Про третейські суди»).
 
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про третейські суди» спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.
 
Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. 
 
Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди. 
 
За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту.
 
Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами або міститься у проспекті цінних паперів (рішенні про емісію цінних паперів), що передбачає призначення адміністратора за випуском облігацій, чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.
 
Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.
 
Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.
 
У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.
 
Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження.
 
Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.
 
Як вбачається з матеріалів справи, 05 листопада 2021 року між ТОВ «Пан Кредит» та ОСОБА_1 укладено третейську угоду, відповідно до якої сторони погодили, що спори щодо правовідносин сторін, що виникають між ними на підставі укладених правочинів, окрім тих, які непідвідомчі розгляду в третейських судах згідно із законодавством, вирішуються Постійно діючим Третейським судом при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» відповідно до Закону України «Про третейські суди», регламенту третейського суду та законодавства України.
 
У зв`язку із зазначеним, апеляційний суд як суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зміст третейської угоди свідчить про те, що сторонами було погоджено передачу на розгляд саме Постійно діючому Третейському суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» всіх спорів (крім непідвідомчих), а отже, й у тому числі і про стягнення штрафу за неналежне виконання договору іпотеки, що виник між ними на підставі укладеного правочину, оскільки такі виключення в угоді відсутні.
 
Зазначена угода підписана обома сторонами та є дійсною, що не оспорювалося заявником, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про скасування рішення третейського суду, оскільки, укладаючи третейську угоду,                  ОСОБА_1 своїм підписом добровільно погодив її умови, зокрема і своє волевиявлення на передачу на розгляд Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» усіх спорів, що виникають між сторонами на підставі укладених правочинів, окрім тих, які не підвідомчі розгляду в третейських судах згідно законодавства.
 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції як суд першої інстанції  дійшов обґрунтованого висновку, що умови третейської угоди є чіткими та не можуть бути витлумачені неоднозначно.
 
Суд відхиляє доводи заявника про те, що третейська угода, укладена сторонами, яка є частиною договору іпотеки, посвідченого 05 листопада           2021 року, є нікчемною, оскільки така угода нотаріально не посвідчена.
 
Третейська угода є різновидом цивільно-правового правочину, тому вона має відповідати також вимогам, встановленим цивільним законодавством. 
 
Згідно з частиною четвертою статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Частина перша стаття 209 ЦК України закріплює, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
 
Третейська угода -  це в першу чергу угода сторін про передачу спору для вирішення третейським судом. Укладення третейської угоди не доповнює та не змінює основний договір, не виступає забезпеченням виконання зобов`язання, а створює альтернативний шлях вирішення спору між сторонами. Тому неможливо автоматично застосувати до третейської угоди положення                    статей 547, 653 ЦК України. 
 
Положення третейської угоди не містить домовленості сторін  про нотаріальне посвідчення угоди, отже сторони погодилися на просту письмову форму, яка передбачена частиною четвертою статті 12 Закону України «Про третейські суди».
 
Тому колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, як суду першої інстанції, яким було забезпечено повний та всебічний розгляд питання, проаналізовані умови третейської угоди й надана правильна правова оцінка та відхиляє посилання апеляційної скарги на неправильне застосування судом норм статті 12 Закону України «Про третейські суди».
 
Також Верховний Суд враховує положення частини другої статті 21 ЦПК України, відповідно до якого будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.
Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду 
від 28 серпня 2018 року у справі № 906/493/16 (провадження № 12-142гс18).
 
З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи заявника про те, що спір, який виник між сторонами у цій справі з приводу неналежного виконання договору іпотеки не підвідомчий третейському суду, а третейська угода в частині договору іпотеки не відповідає вимогам щодо форми правочину.
 
Також, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відхилення доводів заявника про те, що третейський суд не мав повноважень розглядати цей спір, оскільки він стосується захисту прав споживача фінансових послуг.
 
Відповідно до положень пункту 14 статті 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).
 
Так, відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
 
Зі змісту кредитного договору від 05 листопада 2021 року, укладеного між сторонами, вбачається, що предметом договору є фінансовий кредит у формі кредитної лінії з цільовим призначенням - створення (початок) розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності позичальником (відповідача у справі) (пункт 1.2).
 
Крім того, відповідно до пункту 11.5.1 кредитного договору позичальник визнав те, що правовідносини, які виникли між сторонами на підставі цього договору не підлягають врегулюванню положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування».
 
Отже, у цьому випадку спір між сторонами виник на підставі укладеного між ними кредитного договору та договору іпотеки 05 листопада 2021 року, грошові кошти надавались заявнику на створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності позичальником (пункт 1.2), тобто цілі, не пов`язані з придбанням товарів або послуг для особистих потреб, тому на дані правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», тобто спір є підвідомчим третейським судам.
У зв`язку із зазначеним, доводи апеляційної скарги про те, заявник є споживачем фінансових послуг, кредитні кошти він витратив на особисті цілі, не пов`язані із підприємницькою діяльністю, а тому спір, який виник між сторонами є споживчим, є безпідставними та спростовуються змістом кредитного договору, у зв`язку з чим посилання в апеляційній скарзі на порушення Київським апеляційним судом статті 6 Закону України «Про третейські суди» є помилковими.
 
Таким чином, спір не містить ознак, в силу яких його можна було б віднести до категорії справ, які не підвідомчі третейським судам.
 
Враховуючи, що оскаржуване рішення третейського суду від 27 липня                       2023 року у третейській справі № 0705-23/07 прийнято третейським судом у спорі, передбаченому третейською угодою між сторонами та ним не вирішено питань, що виходять за межі третейської угоди, справа, у якій прийнято рішення третейського суду, підвідомча третейському суду, третейська угода не визнана недійсною компетентним судом, колегія суддів погоджується з висновком Київського апеляційного суду про відсутність підстав для скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 27 липня 2023 року у третейській справі № 0705-23/07, визначених статтею 458 ЦПК України та статтею 51 Закону України «Про третейські суди».
 
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду як суду апеляційної інстанції від 07 вересня 2023 року в справі № 824/7/23 (провадження                                  № 61-10061ав23), від 17 вересня 2020 року в справі № 873/58/20, від 19 жовтня                           2023 року в справі № 824/30/23 (провадження № 61-12825ав23).
 
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Київського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року - без змін.
 
Керуючись статтями 24, 351, 368, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Боженком Ігорем Федоровичем, залишити без задоволення. 
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року залишити без змін. 
 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                             Є. В. Петров
 
                                                                                     А. І. Грушицький
 
І. В. Литвиненко