ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8032/23  Номер провадження 33/814/407/24	Головуючий у 1-й інстанції Гусач О. М.  Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., із секретарем Плаксюк І.Ю.,
за участі: 
особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 14 грудня 2023 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою 	  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,  	

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536, 80 грн. в дохід держави.
Постановою судді Мудрий С.В. визнаний винуватим в тому, що він 15.10.2023 року, об 11.04 год., по пров.Будівельний в м.Кременчук Полтавської області, керував автомобілем „ВАЗ 21213”, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (дуже звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, блідість обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить винести окрему ухвалу стосовно порушення працівниками поліції вимог законодавства, що містять ознаки кримінальних правопорушень та направити її до ТУ ДБР, розташованого в м.Полтава, для внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування. 
Вказує, що на пропозицію поліцейських пройти огляд у медичній установі погодився та був доставлений до наркологічного диспансеру. Факт відмови від огляду на стан наркотичного сп`яніння заперечує та зазначає, що через свої фізіологічні особливості не зміг здати зразок біологічного середовища (сечі) для проведення аналізу. При цьому, відібрати зразки іншого середовища (крові, слини) для проведення відповідного дослідження, запропоновано не було.
У працівників поліції були відсутні законні підстави для зупинення транспортного засобу. Крім того, в одного з поліцейських склалося упереджене ставлення до ОСОБА_1 , оскільки даний працівник створює фіктивні повідомлення на лінію „102” щодо перебування ОСОБА_1 за кермом авто в стані алкогольного сп`яніння, постійно переслідує його в складі патрульного екіпажу, що може викликати сумніви в його об`єктивності.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями положень ст.256 КпАП України, оскільки в ньому наявні висновки про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку. 
Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Суддя місцевого суду вказаних вимог закону дотримався та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Висновок судді ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.
Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння (дуже звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, блідість обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.
       Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 15.10.2023 року. 
З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль „ВАЗ 21213”, д.н.з.  НОМЕР_1 , та виявили у водія  ОСОБА_1  ознаки наркотичного сп`яніння. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 погодився. Після супроводження ОСОБА_1 до лікаря-нарколога, йому було запропоновано пройти огляд із відібранням зразків сечі для проведення відповідного лабораторного дослідження, однак ОСОБА_1 , вказуючи на свої фізіологічні особливості, вказані зразки не здав та наполягав на дослідженні інших зразків біологічного середовища, а саме крові. При цьому, після вручення лікарем порожньої ємкості, ОСОБА_1 жодних спроб щодо відібрання зразків не вчиняв, тим самим вживав дії щодо ухилення від відповідного огляду.
Відповідно до рапорту поліцейського взводу 1 роти 1 БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Велько К., яка зазначила, що 15.10.2023 року під час патрулювання м.Кременчук було зупинено автомобіль „ВАЗ 21213”, д.н.з. НОМЕР_1 . Під час спілкування у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, після чого було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився. Однак, після його доставлення до лікаря-нарколога всіляко намагався ухилитися від його проходження, а саме здати біологічну речовину.
Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.
Що стосується доводів апелянта про непроведення лікарем інших лабораторних досліджень, без яких не можна було встановити факт наркотичного сп`яніння, то такі доводи є необґрунтованими.
Відповідно до п.п. 2,3 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 року №1452 №1452/735, у разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводиться в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях) та закладах охорони здоров`я, шляхом проведення клінічного огляду лікарем та лабораторного дослідження відібраного біологічного середовища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки вказаних біологічних середовищ.
Як вбачається з відео, жодних спроб щодо відібрання біологічного матеріалу (сечі) ОСОБА_1 не вживав, після отримання ємкості він пройшов до коридору медичного закладу, де перебував протягом тривалого часу у присутності працівників поліції, тобто намагався ухилитися від огляду. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що він бажав пройти огляд на стан сп`яніння, але просив зробити лише один конкретний вид обстеження, не свідчать про помилковість висновку місцевого суду.
Так, огляд проводився уповноваженою особою, яка на власний розсуд, керуючись відповідними нормативними актами, визначала обсяг і методи дослідження. Відмова ОСОБА_1 від проходження цих досліджень є відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння. 
З долученої до матеріалів справи медичної документації вбачається, що у ОСОБА_1 дійсно констатовано наявність урологічних захворювань, однак зі вказаними скаргами ОСОБА_1 звернувся до лікаря лише після постановлення суддею рішення по справі. Як вбачається з відео, скарг щодо наявності захворювання чи певних фізіологічних вад, які б унеможливлювали відібрати біологічний матеріал (зразок сечі), ОСОБА_1 під час огляду у медичному закладі не висловлював. 
       Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння саме по собі є самостійним складом правопорушення і доведеність факту вчинення цього правопорушення не залежить від того, чи були у поліцейських підстави зупиняти транспортний засіб. Тому доводи апелянта і в цій частині є необґрунтованими.
Протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог ст.256 КпАП України уповноваженою на те особою. Фактичні обставини правопорушення конкретизовано, викладено вірно і в правильній формі, вказано всю необхідну інформацію. Під час складання протоколу істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було. Відомості про оскарження апелянтом огляду на стан наркотичного сп`яніння до вищестоящого органу (вищестоящої посадової особи) в порядку, визначеному ст.267 КпАП України, в матеріалах справи відсутні.
Крім того, відповідно до приписів ч.1 ст.283 КпАП України за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить процесуальне рішення у формі постанови.
Згідно з положеннями ч.1 ст.284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:
1) про накладення адміністративного стягнення;
2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24 КпАП України;
3) про закриття справи.
Тобто, постановлення окремого процесуального документу, а саме окремої ухвали стосовно порушення працівниками поліції вимог законодавства, що містять ознаки кримінальних правопорушень, як на те вказує апелянт, нормами КПАП України не передбачено. 
При цьому, в разі наявності відомостей про вчинення кримінального правопорушення, особа (заявник) має право звернутися із відповідною заявою до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, в порядку, визначеному ст.ст. 60, 214 КПК України. 
Тому доводи апелянта про допущення порушень в ході складання протоколу є надуманими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Враховуючи  вищенаведене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 253, 294 КпАП України, -
                                П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 14 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя                                                                       Л.В. Нізельковська