ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/1161/21  Номер провадження 22-ц/814/127/24	Головуючий у 1-й інстанції Калиновська Л.В.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Дряниці Ю.В.
Суддів: Пилипчук Л.І., Дорош А.І.
розглянувши в порядку письмового  провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" в особі генерального директора Іжаковського Олега Валерійовича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту,-
В С Т А Н О В И В :
У березні 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту.
В обґрунтування позову зазначено, що між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», 26.03.2008 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11319551000, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 63 000,00 дол. США зі сплатою 12,4% річних. 
08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. 
За умовами кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з метою погашення заборгованості за виданим кредитом та нарахованими процентами (п. 4 Кредитного договору). 
Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 63 000,00 дол. США. 
З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, банк та   ОСОБА_2 уклали договір поруки №П/11319551000 від 26.03.2008 року, банк та   ОСОБА_3 уклали договір поруки №П1/11313616000 від 26.03.2008 року. 
За умовами вказаних договорів поруки, поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. 
10.08.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №2301/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту №11319551000 від 26.03.2008 та договором поруки №11/11319551000 від 26.03.2008, договором поруки №П1/11313616000 від 26.03.2008. 
За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору станом на 02.02.2021 відповідно до розрахунку заборгованості, становить 3 513 119,54 грн. з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 1 647 740,10 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 1 865 379,44 грн. 
Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані від позивача кредитні кошти на підставі кредитного договору №11319551000 від 26.03.2008. 
З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів отриманих на підставі кредитного договору №11319551000 від 26.03.2008, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. 
Загальний розмір стягнення станом на 02.02.2021, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 176164,50 грн. 
Позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 11319551000 від 26.03.2008 року у розмірі 176164,50 грн., а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 642,47 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. 
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2021 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 11319551000 від 26.03.2008 року у розмірі 176 164,50 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на користь Товариства зобмеженою відповідальністю«Вердикт Капітал» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі: 2 642,47 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» понесені витрати на правову допомогу у розмірі: 20 000,00 грн. 
Відповідач ОСОБА_1 оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що місцевий суд дійшов безпідставного висновку щодо стягнення заборгованості, визначеної позивачем у повному обсязі, оскільки судом не взято до уваги, що на предмет іпотек ПАТ «Дельта Банк» було звернуто стягнення у позасудовому порядку, що виключає можливість пред`явлення подальших вимог до боржника. 
Також в апеляційній скарзі викладено доводи щодо безпідставного незастосування місцевим судом наслідків спливу строку позовної давності.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду – без змін. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Судом першої інстанції встановлено, що між позичальником ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», 26.03.2008 був укладений договір про надання споживчого кредиту №11319551000, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 63 000,00 дол. США зі сплатою 12,4% річних.
Банк виконав усі взяті на себе зобов`язання, надавши кредит. Проте, позичальником були порушені зобов`язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами. 
З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, між Банком та   ОСОБА_2 укладено договір поруки №П/11319551000 від 26.03.2008 року, та між Банком та   ОСОБА_3 укладено договір поруки №П1/11313616000 від 26.03.2008 року.
08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.
10.08.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №2301/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту №11319551000 від 26.03.2008 та договором поруки №11/11319551000 від 26.03.2008, договором поруки №П1/11313616000 від 26.03.2008.
Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідачів, а ПАТ «Дельта Банк» втратив такі права.
Встановлено, що за період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору станом на 02.02.2021 відповідно до розрахунку заборгованості, становить 3 513 119,54 грн. з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 1 647 740,10 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 1 865 379,44 грн.
У зв`язку з простроченням позичальником виконання грошового зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, новий кредитор ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з вимогами щодо застосування наслідків такого порушення шляхом стягнення інфляційних втрат та 3% річних. 
Задовольняючи вимоги позову, районний суд дійшов висновку, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів отриманих на підставі кредитного договору №11319551000 від 26.03.2008, а отже у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з таких підстав. 
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 7 серпня 2023 року у справі № 638/9417/21 (провадження №61-3199св23) викладено правовий висновок, згідно якого встановлено наступне.
Згідно із частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На забезпечення виконання цих зобов`язань боржник або інша особа може надати, а банк прийняти забезпечення у вигляді застави, поручительства або в іншому вигляді.
Окремим видом застави є іпотека (стаття 575 ЦК України).
Метою іпотеки є надання кредитору додаткового до основного права вимоги звернення стягнення на майно.
Правовий механізм існування іпотеки як окремого інституту в зобов`язальних правовідносинах регулюється спеціальним законом - Законом України «Про іпотеку».
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
За змістом статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (частина перша статті 7 Закону України «Про іпотеку»).
У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку»).
Згідно із частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).
Отже, способи задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора поділяються на судовий (на підставі рішення суду) та позасудовий (на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя), кожен з яких має власний правовий механізм реалізації.
Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду на підставі застереження в іпотечному договорі або в окремому договорі, укладеному сторонами в порядку досудового врегулювання.
Підстави для припинення зобов`язання визначені у статтях 598-609 ЦК України. В частині першій статті 598 ЦК України передбачається, що зобов`язання може бути припинено і з підстав, визначених договором або законом, що свідчить про невичерпність переліку підстав припинення зобов`язання, наведених у ЦК України.
Так, Закон України «Про іпотеку» як акт цивільного законодавства визначає правові підстави для припинення не тільки іпотеки як додаткового зобов`язання, а й основного зобов`язання, що виникає з кредитного договору.
Частина четверта статті 591 ЦК України містить загальне правило, що якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписи статті 17, 36 Закону України «Про іпотеку» встановлюють спеціальне правило, яке підлягає переважному застосуванню до спірних правовідносин.
Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.04.2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Про консалтинг» до ОСОБА_1 , треті особи - Державна реєстраційна служба України, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність; про припинення права власності та виселення у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Вказаним судовим рішення встановлено, що для забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 11319551000 від 26.03.2008, між АКІБ АКІБ «УкрСиббанк», який змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 26.03.2008 укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавець - передає в іпотеку Іпотекодержателю - АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно - двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45,3 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м., що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.03.2008, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко І.А. за р. № 1651 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 2785483. Загальна ринкова вартість предмета іпотеки, за домовленістю сторін та згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності від 28.02.2008, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Харків-Експерт ЛТД», становить 345925,00 грн. на день укладання договору. 
Договором іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку» (п.4). Сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (п.5).
Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.03.2015 в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 95770,41 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 968162 грн. 23 коп., за кредитним договором №11319551000 від 26.03.2008р., укладеним між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 , звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі договору іпотеки № б/н від 26.03.2008 року) шляхом передачі Іпотекодержателю - публічному акціонерному товариству "Дельта банк" права власності на вказане майно. Визнано за публічним акціонерним товариством "Дельта банк" право власності на предмет іпотеки, а саме: на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Припинено право власності іпотекодавця ОСОБА_1 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаним будинком.
З тексту вказаного заочного рішення від 18.03.2015 року, викладеного у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що керуючись п. 39 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", суд виходив з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Таким чином суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб визначений п.5 договору іпотеки є обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в обраний позивачем спосіб.
На підставі заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.03.2015 позивачем ПАТ «Дельта Банк» 02.06.2016 отриманий виконавчий лист. 
Згідно відомостей з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 25.04.2016 ПАТ «Дельта Банк» набув право приватної власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 на підставі заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.03.2015, яке набрало законної сили 30.03.2015; згодом, на підставі договору купівлі-продажу від 20.09.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, на зазначену квартиру право приватної власності набуло ТОВ «Локвуд», та далі, право приватної власності на зазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Ємець І.О.
Отже, з наведеного вбачається на встановлено рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.04.2020 року, що предмет іпотеки був реалізований ПАТ «Дельта Банк» в період чинності заочного рішення суду, до його скасування та право власності на предмет іпотеки перейшло до іншої особи.
За вказаних обставин колегія суддів доходить висновку, що ПАТ «Дельта Банк» як кредитор за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 11319551000 від 26.03.2008 реалізував право позасудового врегулювання, а отже будь-які наступні вимоги щодо виконання боржником зобов`язання є недійсними.
За вказаних обставин колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволення позовних вимог ТОВ "Вердикт Капітал". 
Згідно ст.141 ЦПК України, із ТОВ "Вердикт Капітал" на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 3963,70 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, ст.376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2021 року – скасувати.
У задоволеннні позову  Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" в особі генерального директора Іжаковського Олега Валерійовича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту – відмовити.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3963 грн. (три тисячі дев`ятсот шістдесят три грн.) 70 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Суддя-доповідач                                                                     Ю. В. Дряниця
Судді:                                                                                       Л.І. Пилипчук
                                                                                                  А.І. Дорош