ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3395/22  Номер провадження 22-ц/814/313/24	Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Панченка О.О.,
суддів Абрамова П.С., Пікуля В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1  адвоката Синюка Станіслава Леонідовича на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 березня 2023 рокуухвалено у складі головуючого судді Потетія А.Г., повний текст судового рішення виготовлено – дата не вказана, у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Гардіан" про стягнення страхового відшкодування
В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Зміст позовних вимог
У серпні 2022 року ОСОБА_1 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звенулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Гардіан" про стягнення страхового відшкодування.
Позов мотивовано тим, що 20 лютого 2022 року приблизно о 5 год. 25хв., на 348-му км. автодороги Київ-Харків-Довжанський поблизу с. Копили Полтавського району Полтавської області водій ОСОБА_4 керуючи вантажним автомобілем «Volvo FH 42» д.н.з. НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричепом «Burg» д.н.з. НОМЕР_2 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок ДТП пішохід, ОСОБА_3 , помер на місці пригоди.
Внаслідок вказаної події позивачу було завдано моральної шкоди та тяжких глибоких душевних страждань внаслідок загибелі: дружині - чоловіка, а дітям - батька.
Відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до ЄДРДР за №2120221700000000088.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземних транспортного засобу «Volvo FH 42» д.н.з. НОМЕР_1 була забезпечена полісом 206878049 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Гардіан». Страхова сума за полісом № АР/206878049 на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 260 000,00 грн.
29 червня 2022 р. ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявами про страхову подію та заявами про виплату страхового відшкодування: моральної шкоди у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, встановлених на дату ДТП (мінімальна заробітна станом на 20.02.2022 р., становила 6 500,00 грн.) 12х6500,00 грн. - 78000,00 грн., витрат на поховання в розмірі 24800,00 грн., та на утримання у розмірі 36 заробітних плат, встановлених на дату ДТП 36х6 500,00 грн. = 234 000,00 грн., оскільки позивачка, є матір`ю малолітніх дітей, які перебували на утримання свого батька ОСОБА_3 .
Відповідач, частково провів виплату страхового відшкодування в розмірі 168400,00 грн.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила позов задовольнити та стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Гардіан" страхове відшкодування шкоди в розмірі 91 600 грн., 8 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28 березня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Гардіан" про стягнення страхового відшкодування відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що виникнення ДТП від 20.02.2022 року було наслідком саме грубої необережності пішохода, що полягала у грубому порушенні Правил дорожнього руху України, а також, що шкода була завдана внаслідок дії автомобіля, тобто джерела підвищеної небезпеки, що зумовлює безвинну відповідальність водія ОСОБА_4 . Відповідач, керуючись ч.2 ст. 1193 ЦК України та п.36.3 ст. 36 Закону №1961-IV, здійснив розподіл страхового відшкодування відповідно до кількості учасників ДТП.
Необхідність врахування грубої необережності потерпілого при визначені розміру відшкодування відповідає усталеним та узгодженим правовим висновкам, які містяться у постановах Верховного Суду: постанова по справі №607/15258/19 від 27.01.2021р., постанова по справі №373/2298/17 від 18.03.2021р., постанова по справі №166/1292/20 від 21.07.2021 року.
Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Синюк С.Л.
Свою незгоду з вказаним рішенням обґрунтовує тим, що під час ухвалення даного рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та доказам, що знаходяться в матеріалах справи.
На підставі викладеного, просив суд апеляційної інстанції рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача недоплачене страхове відшкодування, та витрати на правову допомогу.
       До апеляційного суду від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Гардіан» надійшов відзив в якому страхова компанія зазначає, що відповідно до ст.. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції прийняв до уваги той факт, що відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження № 12022170000000088 від 30.04.2022 року причиною ДТП від 20.02.2022 р. було саме грубе порушення пішоходом ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, який при цьому знаходився у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня та своїми діями наразив на небезпеку своє життя і здоров`я. Необхідність врахування грубої необережності потерпілого при визначенні розміру відшкодування відповідає усталеним та узгодженим правовим висновкам, які містяться у постановах Верховного Суду: постанова по справі №607/15258/19 від 27.01.2021р., постанова по справі №373/2298/17 від 18.03.2021р., постанова по справі №166/1292/20 від 21.07.2021 року. З огляду на викладене ПАТ «Страхова Компанія «Гардіан» просило у задоволенні апеляційної скарги відмовити, арішення суду першої інстанції залишити без змін.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до ст.. 274 ч.1 п.1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ст.. 19 ч.6 п.1 ЦПК України – малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 369 ч.1 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи ціну позову, справа апеляційним судом розглядається без повідомлення її учасників.
Відповідно до ст.. 367 ч.1 ЦПК України,суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Встановлені обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 20 лютого 2022 року приблизно о 5 год. 25хв., на 348-му км. автодороги Київ-Харків-Довжанський поблизу с. Копили Полтавського району Полтавської області водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 керуючи вантажним автомобілем «Volvo FH 42» д.н.з. НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричепом «Burg» д.н.з. НОМЕР_2 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 помер на місці пригоди, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 24.02.2022 року серії НОМЕР_3 .
Відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до ЄДРДР за №2120221700000000088, яке було закрите постановою від 30.04.2022 року.
Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження №12022170000000088 від 30.04.2022 р., вбачається, що причиною ДТП від 20.02.2022 р. було грубе порушення пішоходом ОСОБА_3  Правил дорожнього руху України, а сааме останній стояв на смузі для руху, приблизно посередині, із піднятими до гори руками, при цьому знаходився у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня, та своїми діями наразив на небезпеку своє життя і здоров`я. Тим самим ОСОБА_3 створив умови, за яких водій автомобіля був позбавлений можливості уникнути зіткнення. Водночас, у діях водія ТЗ – ОСОБА_6 будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається, що і слугувало підставою для закриття кримінального провадження стосовно зазначеної особи.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Volvo FH 42» д.н.з. НОМЕР_1 була забезпечена полісом 206878049 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Гардіан».
29 червня 2022 р. позивачка звернулася до відповідача з заявами про страхову подію та заявами про виплату страхового відшкодування: моральної шкоди у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, встановлених на дату ДТП (мінімальна заробітна станом на 20.02.2022 р., становила 6 500,00 грн.) 12х6500,00 грн. - 78000,00 грн., витрат на поховання в розмірі 24800,00 грн., та на утримання у розмірі 36 заробітних плат, встановлених на дату ДТП 36х 6 500,00 грн. = 234 000,00грн., оскільки позивачка, є матір`ю малолітніх дітей, які перебували на утримання свого батька ОСОБА_3 .
З копій свідоцтва про шлюб та свідоцтв про народження дітей вбачається, що позивачка є дружиною ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є його дітьми. (а.с.15-16).
Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції як з таким, що ґрунтується на вимогах закону з огляду на наступне.
Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Пунктом 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно зі статтями 22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема: шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи.
Враховуючи висновки, до яких дійшов слідчий у своїй постанові про закриття кримінального провадження (відсутній склад кримінального правопорушення у діях ОСОБА_7 , тобто останній не мав технічної можливості уникнути ДТП, та те, що в його діях будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається), сколегія суддів доходить висновку про те, що відповідач ПАТ «Страхова компанія «Гардіан» прийняло правильне рішення щодо не виплати позивачу повної суми страхового відшкодування, адже водій вантажного автомобіля «Volvo FH 42» д.н.з. НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричепом «Burg» д.н.з. НОМЕР_2 не мав технічної можливості уникнути ДТП, у діях водія цього автомобіля невідповідностей ПДР України не вбачається, на момент ДТП робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля знаходилися у працездатному стані, пішохід ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння, середнього ступеня тяжкості (2,1 проміле), причиною виникнення ДТП стало грубе порушення пішоходом ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, зокрема те, що він стояв на смузі для руху, приблизно посередині, із піднятими до гори руками.
Тож судом першої інстанції було враховане чинне законодавство та зроблено висновок про те, що шкода, завдана позивачеві відшкодована страховиком частково, а решта відшкодуванню не підлягає з огляду на фактичні обставини справи, поведінку самого постраждалого, який порушив правила дорожнього руху, перебував у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому судом першої інстанції були враховані висновки Верховного Суду, викладені у постановах Верховного Суду: постанова по справі №607/15258/19 від 27.01.2021р., постанова по справі №373/2298/17 від 18.03.2021р., постанова по справі №166/1292/20 від 21.07.2021 року.
Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).
Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.
Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.
Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).
Як було вказано вище, ДТП сталась внаслідок грубого порушення пішоходом вимог ПДР, який у нетверезому стані стояв на смузі руху автомобіля приблизно посередині, із піднятими до гори руками.
Згідно судово-медичної експертизи в крові загиблого виявлено етиловий спирт у концентрації 2,1 проміле, що стосовно живої особи відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння.
Відтак вичерпно встановлено поєднання порушення низки пунктів вимог ПДР в частині забезпечення безпеки руху із перебуванням загиблої особи в стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на обставини дорожньо-транспортної пригоди, які свідчать про наявність в діях потерпілого грубої необережності, суд першої інстанції зробив правомірний висновок про обґрунтованість зменшення страхового відшкодування та відмову у задоволенні позовних вимог.
Наведені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, та особистого тлумачення апелянтом норм закону.
Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач правомірно,  відповідно до вимог ч.2 ст.1193 ЦК України та п.36.3 ст.36   Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначив розмір страхового відшкодування за заподіяну моральну шкоду, яка підлягає виплаті.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Щодо судових витрат
       За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.
Керуючись ст. ст.367 ч.1,2,368 ч.1,374 ч.1 п.1,375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 адвоката Синюка Станіслава Леонідовича залишити без задоволення.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 березня 2023 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 25 січня 2023 року.

Головуючий суддя                                                        О.О. Панченко

Судді                                                                                 П.С. Абрамов

                                                                               В.П. Пікуль