ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 р. 	Справа № 480/4489/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.2022, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 04.11.22 по справі № 480/4489/22
за позовом    ОСОБА_1  
до    Сумської міської ради           
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської міської ради, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Сумської міської ради №2875-МР від 16 лютого 2020 року "Про відмову в наданні земельної ділянки у власність";
- зобов`язати Сумську міську раду на найближчому пленарному засіданні сесії Сумської міської ради затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 0,45 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Хомине, Великочернеччинський старостинський округ, на території Сумської міської територіальної громади та надати земельну ділянку з кадастровим номером 5924782200:05:001:0149 у власність ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 16.11.2020 р. позивач, через управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" звернулась з заявою до Сумської міської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,45 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої за адресою: с. Хомине на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області та наданні земельної ділянки у власність. Проте Сумська міська рада рішенням №2875-МР від 16 лютого 2022 року відмовила в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки та наданні її у власність у зв`язку з невідповідністю його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а саме: - невідповідністю вимогам частини третьої статті 20 Земельного кодексу України, якою визначено, що категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту, у зв`язку з відсутністю таких планів. Позивач вважає, що вищезгадане рішення Сумської міської ради про відмову у затвердженні проекту землеустрою, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач не просила ні встановити, ні змінити цільове призначення земельної ділянки, а просила затвердити проект та надати у власність. Тому відсутність затвердженого комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади або генерального плану населеного пункту, не є підставою для відмови у затверджені проекту землеустрою та наданні земельної ділянки у власність.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.22 року позов ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення XVIII сесії VIII скликання Сумської міської ради від 16.02.2022 року №2875-МР.
Зобов`язано Сумську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.11.2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,45 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Хомине, Великочернеччинський старостинський округ, на території Сумської міської територіальної громади, кадастровий номер 5924782200:05:001:0149.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок Сумської міської ради суму судового збору в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що цей спір щодо цивільних прав і має розглядатися судами цивільної юрисдикції, тому що виник з приводу оформлення позивачем права власності на земельну ділянку.
На юрисдикцію спору щодо набуття права власності на земельну ділянку не впливає наявність у спорі суб`єкта владних повноважень, оскільки позивач захищає своє право на отримання земельної ділянки, що робить спірні правовідносини приватно-правовими.
Частиною 3 статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним або юридичним особам для містобудівних потреб допускається за умови, що відповідні земельні ділянки розташовані в межах території, щодо якої затверджено принаймні один із таких видів містобудівної документації на місцевому рівні: комплексний план, складовою частиною якого є план зонування території; генеральний план населеного пункту, складовою якого є план зонування території; план зонування території як окремий вид містобудівної документації на місцевому рівні, затверджений до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель"; детальний план території. 
Отже, відсутність для с. Хомине Великочернеччинський старостинський округ, на території Сумської міської територіальної громади, певної містобудівної документації (комплексний план, складовою частиною якого є план зонування території; генеральний план населеного пункту, складовою якого є план зонування території; план зонування території як окремий вид містобудівної документації на місцевому рівні, затверджений до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель"; детальний план території) робить неможливим визначення функціонального призначення земельної ділянки, яку бажає отримати позивач.
Апелянт із посиланням на лист Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 27.10.2021 повідомив суд першої інстанції про те, що для с. Хомине Великочернеччинський старостинський округ, на території Сумської міської територіальної громади, зазначена містобудівна документація відсутня, а тому визначити функціональне призначення земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність неможливо. 
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням 35 сесії 7 скликання Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області від 14.09.2020 надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,45 га для ведення особистого селянського господарства в межах с. Хомине за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області.
На підставі вказаного рішення, Товариством з обмеженою відповідальністю "Координат-БС" виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої за адресою с. Хомине на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області.
Відповідно до висновку Головного управління Держгеокадасту у Хмельницькій області від 22.10.2020 року №15963/82-20 про розгляд документації із землеустрою, вказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджено без зауважень.
02 листопада 2020 року відділом в Якимівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області сформовано та зареєстровано земельну ділянку, присвоєно кадастровий номер 5924782200:05:001:0149, для ведення особистого селянського господарства.
В подальшому позивач звернулася до Сумської міської ради із заявою від 16.11.2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,45 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Хомине, Великочернеччинський старостинський округ, на території Сумської міської територіальної громади.
Рішенням XVIII сесії VIII скликання Сумської міської ради від 16.02.2022 року №2875-МР відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: с. Хомине, Великочернеччинський старостинський округ, на території Сумської міської територіальної громади, кадастровий номер 5924782200:05:001:0149, площею 0,45 га, категорія та цільове призначення земельної ділянки: землі сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства та наданні її у власність у зв`язку з невідповідністю його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а саме: частині третій статті 20 Земельного кодексу України, якою визначено, що категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту, у зв`язку з відсутністю таких планів.
Не погодившись з діями відповідача, позивач звернувся до суду.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав визнання протиправним та скасування рішення XVIII сесії VIII скликання Сумської міської ради від 16.02.2022 року №2875-МР та зобов`язання Сумської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.11.2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,45 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Хомине, Великочернеччинський старостинський округ, на території Сумської міської територіальної громади, кадастровий номер 5924782200:05:001:0149.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України (далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Згідно з положеннями ч. 9-10 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Разом з тим ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою погоджуються та затверджуються в такому порядку, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
В силу положень ч. 8 ст. 186 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Отже, відповідно до статті 186 Земельного кодексу України, зокрема, органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки у власність, надано повноваження на погодження та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. При цьому, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
При цьому, ч.10 ст. 186 Земельного кодексу України передбачено, що висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію.
Мотивуючи своє рішення XVIII сесії VIII скликання Сумської міської ради від 16.02.2022 року №2875-МР відповідач як підставу для відмови у затвердженні проекту землеустрою посилався на невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а саме частині третій статті 20 Земельного кодексу України, якою визначено, що категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту, у зв`язку з відсутністю таких планів.
За правилами ч. 3 статті 20 Земельного кодексу України категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту.
Проте невиконання органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування даної норми не є підставою для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою.
З інформації, що зазначена у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку цільовим призначенням та видом використання спірної земельної ділянки визначено як "для ведення особистого селянського господарства", та відноситься до категорії земель "землі сільськогосподарського призначення".
Між тим, колегія суддів зазначає, що рішенням 35 сесії VIII скликання Великочерниччинської сільської ради Сумського району Сумської області від 14.09.2020 надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,45 га для ведення особистого селянського господарства в межах с. Хомине за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Великочерниччинської сільської ради Сумського району Сумської області. Окрім іншого, в рішенні зазначено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність підлягає погодженню та затвердженню відповідно до вимог чинного законодавства.
Стосовно посилань апелянта на лист Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 27.10.2021, яким вказано, що для с. Хомине Великочернеччинського старостинського округу, на території Сумської міської територіальної громади відсутня містобудівна документація, а тому визначити функціональне призначення земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність неможливо, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Як зазначалось вище підставою відмови у затверджені проекту землеустрою у спірному рішенні вказано невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а саме частині третій статті 20 Земельного кодексу України, якою визначено, що категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту, у зв`язку з відсутністю таких планів.
Тобто, відсутність містобудівної документації в с. Хомине Великочернеччинського старостинського округу на території Сумської міської територіальної громади не було підставою для відмови позивача у затвердженні проекту землеустрою, а відтак вказана обставинам не може вплинути на право позивача в отриманні земельної ділянки у власність.
З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправність відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,45 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Хомине, Великочернеччинський старостинський округ, на території Сумської міської територіальної громади, кадастровий номер 5924782200:05:001:0149, з підстав, зазначених в оскаржуваному рішенні.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Сумської міської ради на найближчому пленарному засіданні сесії Сумської міської ради затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 0,45 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Хомине, Великочернеччинський старостинський округ, на території Сумської міської територіальної громади та надати земельну ділянку з кадастровим номером 5924782200:05:001:0149 у власність ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.
Зобов`язання судом відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, які передбачені законом, а саме: невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.
А прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, може бути необґрунтованим та призвести до затвердження такого проекту з порушенням закону.
Колегія суддів зазначає, що право особи на затвердження проекту землеустрою охоплюється також гарантіями захисту права власності у формі майнових прав та легітимних очікувань на реалізацію права власності. У свою чергу, протиправна відмова у затвердженні проекту землеустрою є втручанням у право власності.
Стосовно допустимості втручання у "право власності" необхідно звернути увагу, що відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (заява №25921/02) ЄСПЛ, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ у пункті 32 рішення по справі "Stretch v. the United Kingdom" (заява № 44277/98).
Слід зазначити, що у практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Протоколу першого ЄКПЛ, а саме: (1) чи є втручання законним; (2) чи переслідує воно "суспільний інтерес"; (3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Протоколу першого, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
У пункті 53 рішення ЄСПЛ у справі "Трегубенко проти України" (заява №61333/00) зазначено, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде доведений, inter alia, "інтерес суспільства" та "умови, передбачені законом". Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності.
Суд також враховує позицію ЄСПЛ, висловлену, зокрема, у справах "Moreno Diaz Peсa and Others v. Portugal" (заява №44262/10, пункти 60, 64 і 93), "Cachia and Others v. Malta" (заява №72486/14, пункт 49) та "Hesz and others v. Hungary" (заява №17884/12, пункт 28), яка передбачає, що в процесах позбавлення власності держава повинна суворо дотримуватися процедури; для примусового позбавлення цього права мають бути вагомі причини і держава, в особі своїх уповноважених органів, повинна це довести неспростовними доказами.
Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання Сумської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.11.2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,45 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Хомине, Великочернеччинський старостинський округ, на території Сумської міської територіальної громади, кадастровий номер 5924782200:05:001:0149.
Доводи апелянта про те, що цей спір є спором з приводу оформлення позивачем права власності на земельну ділянку, а тому є спором щодо цивільних прав і має розглядатись судами цивільної юрисдикці, оскільки позивач захищає своє право на отримання земельної ділянки, що робить спірні правовідносини приватноправовими, колегія суддів вважає помилковими через наступне. 
У справі, яка розглядається, позивач звернувся до суду з позовом на захист свого інтересу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність плошею 0,45 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянского господарства. Його право не реалізовано внаслідок відмови відповідача в наданні земельної ділянки у власність. 
Також позивач в своєму позові порушує питання про визнання протиправним рішення суб`єкту владних повноважень, яке перешкоджає йому в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність плошею 0,45 га.
Таким чином, спір у цій справі не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 02 вересня 2022 року у справі №820/5333/17, яка враховується судом апеляційної інстанції в силу приписів ч.5 ст 242 КАС України.
Враховуючи вище наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 по справі № 480/4489/22 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    Л.В. Мельнікова