ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року 
м. Київ
справа № 160/8219/21
адміністративне провадження № К/990/31350/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
суддя-доповідач - Стародуб О.П.,
судді:  Берназюк Я.О., Кравчук В.М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2021 (суддя - Луніна О.С.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31.03.2022 (судді - Чумак С.Ю., Чабаненко С.В., Юрко І.В.)
у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії Головного управління Національної гвардії України - рішення про відмову комісії Головного управління Національної гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися після 01.01.2014 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності за встановлені 25 % втрати професійної працездатності на підставі поданих документів;
зобов`язати Головне управління Національної гвардії України призначити та виплатити йому  одноразову грошову допомогу у зв`язку із частковою втратою працездатності на підставі поданої заяви та документів від 26.10.2020 відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 в розмірі 36 785,00 грн.
ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 від 15.03.2017 (а.с.16).
Гарнізонна медична (військово-лікарська) комісія Державної лікарні МВС України в місті Кривий Ріг за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_2 НГ України №114 від 12.06.2020 провела огляд позивача, за результатом якого видано свідоцтво про хворобу №48 від 27.07.2020 (а.с.18-19).
У п. 12 свідоцтва про хворобу №48 від 27.07.2020 зазначено діагноз позивача: гіпертонічна хвороба ІІ (другої) стадії, ступінь АГ 3 (третій), ступінь ризику високий. Гіпертонія лівого шлуночку (початкові ознаки). Ішемічна хвороба серця: стенокардія напруження І (перший) ФК. СН0 (нуль) стадії. Полінодозний нетоксичний зоб І (першого) ступеня без порушення функції щитоподібної залози. Кіста лівої нирки. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Наслідки побутової травми (04.01.2014 - закритий перелом зовнішньої кісточки зі зміщенням правої гомілки у вигляді зрослого перелому після металоостеосинтезу (13.02.2014) та наявності чужорідного тіла (фрагмент гвинта); підвивих стопи назовні; посттравматичний деформуючий артроз правого гомілковоступеневого суглобу ІІІ (третьої) стадії з незначним порушенням статико-динамічної функції правої гомілки. Травма одержана в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_2 №236 від 12.10.2020 припинено контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 , який здав справи і обов`язки за посадою техніка (начальника) групи спеціального зв`язку взводу зв`язку роти бойового та матеріального забезпечення, та звільненого відповідно до п. 2 пп. "б" ч. 5 ст. 26 Закону України  "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби в запас наказом начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України від 14.09.2020 №46 о/с за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу 12.10.2020, та для взяття на військовий облік направити до Саксаганського РТЦК та СП Дніпропетровської області. Згідно з Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС України від 15.03.2018 №200, виплатити: грошову компенсацію за невикористані 56 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій (за 2017-2020 роки); премію за особистий внесок у загальні результати служби з 01 по 12 жовтня 2020 року в розмірі 135 % посадового окладу; одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; вислуга років станом на 12.10.2020 становить: час служби в календарному обчисленні - 25 років 07 місяців 11 днів; час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги років) - 00 років 10 місяців 12 днів (а.с. 17).
Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної придатності у відсотках серії АГ №0000573, виданої Дніпропетровським обласним клінічним центром медико-соціальної експертизи Обласною МСЕК №2 (м. Кривий Ріг) за результатами огляду 05.10.2020 позивачу встановлено 25 % втрати професійної працездатності у зв`язку із захворюванням пов`язаним з проходженням військової служби.
Супровідним листом №6/11/32-1632 від 26.10.2020 командир військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 направив начальнику Центрального територіального управління Національної гвардії України документи щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги позивачу, який отримав захворювання, пов`язане з проходженням військової служби (а.с.22).
30.11.2020 комісія Головного управління Національної гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися після 01.01.2014 протоколом №413/975 встановила, що ОСОБА_1  проходив військову службу за контрактом і відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12.10.2020 №236 прапорщика ОСОБА_1 було звільнено та виключено зі списків особового складу частини з 12.10.2020. 
Згідно з наданою довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної придатності у відсотках серії АГ №0000573, виданої Дніпропетровським обласним клінічним центром медико-соціальної експертизи Обласною МСЕК №2 (м. Кривий Ріг) за результатами огляду ОСОБА_1 05.10.2020 встановлено 25 % втрати професійної працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби. 
Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 16 Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. 
Оскільки надіслані документи не підтверджують факт втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби, комісія пропонує: відповідно до пункту 7 частини 2 статті 16 Закону, призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 за встановлені 25 % втрати професійної працездатності у зв`язку із захворюванням пов`язаним з проходженням військової служби не здійснювати (а.с 27-29).
Не погодившись з тим, що відповідач відмовив у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2021, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.03.2022, у задоволенні позову відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що за нормами підпункту 7 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзацу 2 пункту 7 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби. Водночас, документами позивача підтверджено, що його захворювання пов`язано з проходженням військової служби. 
Також суди виходили з того, що чинним законодавством поняття "проходження військової служби" та "виконання обов`язків військової служби" не ототожнені.
Також суд апеляційної інстанції виходив з того, що посилання апелянта на висновки Верховного Суду у справах №750/5074/17 та №803/1093/16 є безпідставними, оскільки такі висновки здійснювались у справах з іншим предметом спору і обставинами, при цьому, в обох справах позивачам у задоволенні позову було відмовлено.
ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В обґрунтування касаційної скарги позивач покликається на порушення судами першої та  апеляційної  інстанцій норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.
Зокрема, позивач покликається на те, що відповідно до пункту 7 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII він має право на одноразову грошову допомогу.
Також покликається на те, що у постановах від 26.06.2018 у справі №750/5074/17, від 17.04.2019 у справі №803/1093/16 Верховний Суд зазначив наступне: "…виконання обов`язків військової служби здійснюється під час проходження військової служби. Тобто, визначення під час проходження військової служби є більш широким та включає в себе і час виконання обов`язків військової служби". Однак, суди попередніх інстанцій не врахували вказані правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
Позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково та ухвалити нове рішення у справі у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справу на новий розгляд.
Відповідач у  відзиві на касаційну скаргу просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін. 
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону №2011-XII (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. 
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі -Порядок №975).
Відповідно до абзацу 2 пункту 7 Порядку №975 у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Аналіз  пункту 7 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII та абзацу 2 пункту 7 Порядку №975 свідчить про те, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби.
Відповідно до частини 3 статті 16 Закону №2011-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Статтею 24 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено початок, призупинення і закінчення проходження військової служби, а також час та місце виконання обов`язків військової служби.
За змістом частини 4 цієї ж статті військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Наказом міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
Пунктом 1.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України встановлено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Абзацом 7 пункту 1.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України передбачено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, в осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
У разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення (пункт 21.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України).
Відповідно до пункту 21.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
Пунктом 21.5 цього Положення розмежовано формулювання, в тому числі «під час виконання ним обов`язків військової служби» та «пов`язане з проходженням військової служби», які є самостійними підставами встановлення причинного зв?язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.
Верховний Суд у постанові від 20.12.2023 у справі №520/14757/2020 дійшов наступних висновків:
"…причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв, зокрема у військовослужбовців, визначається ВЛК і ЛЛК та викладається у формулюваннях, які закріплені на нормативному рівні.
Оскільки умовами пункту 7 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII право на отримання грошової допомоги пов`язується безпосередньо з причинним зв`язком отриманого поранення чи захворювання, а саме з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби, для отримання грошової допомоги формулювання причинного зв`язку захворювання повинно відповідати підпунктам г) пункту 21.5 Положення - "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" та ж) пункту 21.5 Положення "Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН". Іншого формулювання причинного зв`язку захворювання, що призвело до часткової втрати працездатності, отриманого під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби, пункт 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України не містить.
Висновки судів попередніх інстанцій, що словосполучення «під час виконання ним обов`язків військової служби» та «пов`язане з проходженням військової служби», які по-різному викладені, але є однаковими за своєю суттю, є безпідставними та необґрунтованими.
Таким чином, колегія суддів погоджується з оскарженим рішення відповідача, прийнятого з урахуванням висновку військово-лікарської комісії в довідці від 03.03.2020 № 194 про те, що захворювання виникло у зв`язку з проходженням військової служби, про те, що виплата допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, законодавством не передбачена. Натомість така виплата передбачена у разі встановлення ВЛК причинного зв`язку захворювання з виконанням обов`язків військової служби".
У справі яка розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що документами позивача підтверджено, що його захворювання пов`язано з проходженням військової служби, а не з виконанням обов`язків військової служби, що в свою чергу стало підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.
За таких обставин, враховуючи сформовані висновки Верховного Суду у справі №520/14757/2020, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Покликання позивача в обґрунтування касаційної скарги на постанови Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №750/5074/17 та від 17.04.2019 у справі №803/1093/16 є безпідставними, оскільки у цих справах позивачам було встановлено групи інвалідності, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, відтак правовідносини у цих справах не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається. 
За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та  апеляційної інстанцій  не допустили порушень норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів - без змін.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31.03.2022 у справі №160/8219/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
Я.О. Берназюк
В.М. Кравчук