Головуючий І інстанції: Біленський О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 р. 	Справа № 520/19398/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2023, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/19398/23
за позовом      ОСОБА_1  
до     Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України                     
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №390 о/с від 05.07.2023 в частині звільнення зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_1 (0095787), заступника начальника управління - начальника 4-го відділу (протидії злочинним групам в органах державної влади) управління стратегічних розслідувань в Харківській області;
- поновити полковника поліції ОСОБА_1 (0095787) на посаді заступника начальника управління - начальника 4-го відділу (протидії злочинним групам в органах державної влади) 7-го (сьомого) управління (з обслуговування Харківської області) (м. Харків) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з дати звільнення - 05.07.2023;
- стягнути з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по дату поновлення на посаді.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №390 о/с від 05.07.2023 "По особовому складу" про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 .
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника 4-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з 06.07.2023.
Стягнуто з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 43305056) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 108 248 (сто вісім тисяч двісті сорок вісім) грн. 44 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що  переведення поліцейського на рівнозначну посаду, або нижчу, ніж та, на якій перебував поліцейський є правом керівника органу поліції, а не його обов`язком і здійснюється за його ініціативою, ініціативою прямих керівників, керівників інших органів (закладів, установ) поліції та самого поліцейського. Таке переміщення проводиться з урахуванням інтересів служби і обумовлено наказами керівника органу поліції, а не власними бажаннями поліцейського, який підлягає переведенню. Однак, на поліцейського покладається обов`язок проходити службу там, де це викликано інтересами служби.
Відповідач в апеляційній скарзі  також зазначає, що «у випадку спірних правовідносин у цій справі застосуванню підлягає лише Закон України «Про Національну поліцію», який є спеціальним, та яким врегульовано процедуру призначення поліцейського, посада якого скорочується, на іншу посаду, а також порядок пропонування такої посади», тому норми Кодексу законів про працю України не підлягають застосуванню до таких правовідносин.
Крім того, апелянт наголошує, що  нормами спеціального законодавства, а саме статті 68 Закону № 580- VIII, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, передбачено, що призначення поліцейського, посада якого скорочується, на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції здійснюється за умови можливості його подальшого використання на службі та з урахуванням його досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я,ставленя до виконання службових обов`язків.
Також скаржник стверджує, що  поліцейському, посада якого скорочена, керівник органу може запропонувати іншу вакантну посаду не одночасно з попередженням про можливе подальше звільнення. При пропозиції іншої посади керівник органу враховує досвід роботи, освітній рівень, ставлення до виконання службових обов`язків, а також інтереси служби, що свідчить також про відсутність обов`язку керівника пропонувати рівнозначну посаду тій, на які проходив службу поліцейський до її скорочення. Так, керівником Департаменту позивачу запропоновано ті посади, на яких він буде найбільш ефективним, з урахуванням його досвіду, підготовленості та освітнього рівня. Оскільки ОСОБА_1 не виявив бажання проходити подальшу службу на вказаних посадах, а тому  відповідно до ч.3 ст. 68 Закону №580 -VІІ позивач  підлягав звільненню. 
Також, скаржник наполягає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не вірно обрано спосіб захисту порушених на думку суду прав ОСОБА_1 , який полягає в поновленні на посаді аналогічній із посадою, з якої його звільнено та яка існує на даний момент - заступника начальника управління - начальника 4- го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту. Крім того, обраний спосіб захисту прав ОСОБА_1 , як його поновлення на рівнозначній посаді  не відповідає як статті 235 КЗпП Україн.
Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач вказав, що не погоджується з вимогами апеляційної скарги та вважає рішення суду першої інстанції законним, прийнятим з чітким з`ясуванням всіх обставин  справи та доказів та у відповідності до норм матеріального та процесуального права.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що   ОСОБА_1 у 2000 році прийнятий на службу в органах внутрішніх справ та з 07.11.2015 прийнятий на службу до Національної поліції України відповідно до наказу Національної поліції України №170о/с від 11.11.2015.
З серпня 2020 року ОСОБА_1 займав посаду заступника начальника управління - начальника 4-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.
21.03.2023 ОСОБА_1 письмово попереджено про наступне звільнення, у зв`язку з організаційно-штатними змінами відповідно до Наказу Національної поліції України від 14.03.2023 №182 дск "Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції", яким скорочено займану позивачем посаду.
Згідно листа Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 28.06.2023 №8367/55/01-2023, з метою дотримання вимог трудового законодавства, відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України та ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію", ОСОБА_1 запропоновано наступні вакантні посади для подальшого проходження служби:
- старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 7-го відділу (протидії організованим злочинним групам у паливно-енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології) 2-го управління (протидії організованим формам злочинності в органах державної влади) ДСР;
- старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 4-го відділу (міжнародного співробітництва та повернення активів, здобутих злочинним шляхом) 2-го управління (протидії організованим формам злочинності в органах державної влади) ДСР;
- старшого оперуповноваженого 9-го відділу (організаційно-аналітичного забезпечення пріоритетних напрямків діяльності) 2-го управління (протидії організованим формам злочинності в органах державної влади) ДСР.
Вказаним листом ОСОБА_1 проінформовано про те, що у разі виявлення бажання подальшого проходження служби на одній із вказаних посад, йому необхідно до 03.07.2023 прибути до Департаменту та подати відповідний рапорт.
У зв`язку з неприбуттям 03.07.2023 до Департаменту та неподанням відповідного рапорту про призначення на посаду, що розцінено відповідачем як відмова від проходження подальшої служби в поліції на запропонованих посадах, про що було складено акт від 04.07.2023, Наказом начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 05.07.2023 №390о/с "Про особовому складу" ОСОБА_1 звільнено з 05.07.2023 із займаної посади заступник начальника управління - начальник 4-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) управління стратегічних розслідувань в Харківській області за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) на підставі повідомлення про наступне звільнення від 21.03.2023.
Вважаючи вищезазначений наказ протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ прийнято необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 р. №580-VIII (далі Закон України №580-VIII).
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Частиною 1 ст. 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону №580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону №580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.
Призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України (ч. 1 ст. 47 Закону України "Про Національну поліцію").
Статтею 60 Закону №580-VIII, відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється: на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону.
Згідно з ч. 4 ст. 65 Закону №580-VIII поліцейський, переміщений з вищої посади на посаду, нижчу ніж та, яку він займав, у подальшому просувається по службі з дотриманням вимог, визначених цим Законом, а звільнений з посади в дисциплінарному порядку, - після зняття дисциплінарного стягнення.
Згідно з приписами ч. 8 статті 65 Закону №580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 68 Закону №580-VIII у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.
Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.
Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.
Виходячи з системного аналізу наведених норм права, суд зазначає, що у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів звільненню підлягають поліцейські, посади яких скорочені. Водночас, відповідно до приписів статті 65 Закону №580-VII скорочення посади, яку обіймає поліцейський, є однією з підстав його переведення на рівнозначну або нижчу посаду, а частиною другою статті 68 вказаного Закону передбачено можливість призначення поліцейського, посада якого скорочена, за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції.
При цьому, суд зазначає, що для цілей застосування статті 65 Закону №580-VIII поняття "переміщення" та "переведення" є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року по справі №420/5192/18.
Переміщення (переведення) поліцейського може відбуватися за ініціативою поліцейського або ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Підставою для переміщення поліцейського за ініціативою начальників є скорочення штатів, проведенням реорганізації; необхідність проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними умовами; службова необхідність - для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.
За приписами ч. 6 ст. 43 Конституції України, якій кореспондує ст. 5-1 КЗпП України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Так, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Судовим розглядом встановлено, що Наказом Національної поліції України від 14.03.2023 № 180 відповідно до статті 15 Закону України «Про національну поліцію України» з метою оптимізації структури затверджено зміни до Структури територіальних органів поліції.
Наказом Національної поліції України від 14.03.2023 №182 дск "Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції" проведено організаційно-штатні зміни в Департаменті стратегічних розслідувань (міжрегіональний територіальний орган) Національної поліції України шляхом скорочення всіх посад управління стратегічних розслідувань в Харківській області.
Зокрема, скорочено посаду, яку займав Цибульник Вадим Вікторович - заступник начальника управління - начальник 4-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.
Натомість, утворене 7-е управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, як структурний підрозділ Департаменту, відповідно до пункту 1, 2 розділу I положення про 7-е (сьоме) управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту, затвердженого наказом Департаменту від 03.07.2023 №160-п.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи   Департамент стратегічних розслідувань як юридична особа не був ні ліквідований, ні реорганізований, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
Згідно з п. 1 розділу І Положення про Департамент стратегічних розслідувань (далі - ДСР, Департамент), затвердженого наказом Національної поліції України від 23.10.2019 №1077, Департамент є міжрегіональним територіальним органом у складі кримінальної поліції Національної поліції України, який бере участь у реалізації державної політики з питань боротьби з організованою злочинністю та згідно із законодавством України здійснює оперативно розшукову діяльність.
Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту є структурним підрозділом ДСР та згідно із законодавством України здійснювало оперативно-розшукову діяльність.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач стверджує, що  в управлінні стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту відбулася не зміна назви управління, а саме організаційно-штатні зміни (реорганізація шляхом скорочення всіх посад),  а посада заступника начальника 4-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) управління стратегічних розслідувань в Харківській області   не є тотожною посаді заступника начальника - начальника 4-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) у новоствореному 7-му управлінні (з обслуговування Харківської області) Департаменту.
Судом першої інстанції з цього приводу вірно зазначено, що ліквідація/реорганізація структурного підрозділу юридичної особи публічного права, зокрема, управління стратегічних розслідувань в Харківській області, з одночасним створенням іншого структурного підрозділу з аналогічними функціями здійснення оперативно-розшукової діяльності, не є ліквідацією або реорганізацією Департаменту стратегічних розслідувань в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Під змінами в організації виробництва і праці, які можуть бути підставою для розірвання трудового договору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, слід розуміти, у тому числі скорочення чисельності або штату працівників, що призводить до скорочення займаної працівником посади та зумовлює його звільнення у випадку неможливості переведення працівника на іншу посаду.
Посада - це визначена структурою і штатним розкладом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.
Даний факт свідчить лише про зміну внутрішньої організаційної структури Департаменту.
З метою визначення кола  функціонування Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту та 7-го управління (з обслуговування Хпарківської області) (м. Харків) Депатаменту, а також   функціональних обов`язків працівників цих управлінь, колегією суддів досліджено:
-Положення про Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних рослідувань Нацполіції  України, який затверджено Наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України 06.11.2019 №17;
-Положення про 7-е управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Нацполіції України, який затверджено Наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України 03.07.2023 №160-н.
Так, колегія суддів зазначає, що  аналіз основних напрямків діяльності та завдань ліквідованого управління стратегічних розслідувань в Харківській області та новоутвореного 7-го управління (з обслуговування Харківської області), регламентованих у Положеннях про управління, дає підстави для висновку про ідентичність функціонування вказаних управлінь та функціональних обов`язків працівників цих управлінь, зокрема, начальників таких управлінь, - за змістом та за обсягом.
З матеріалів справи не вбачається, що  трудові функції заступника начальника - начальника ліквідованого 4-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) управління стратегічних розслідувань в Харківській області та трудові функції заступника начальника - начальника 4-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) у новоствореному 7-му управлінні (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань - змінилися.
За таких обставин,  ліквідація/реорганізація структурного підрозділу юридичної особи публічного права, зокрема, управління стратегічних розслідувань в Харківській області, з одночасним створенням іншого структурного підрозділу з аналогічними функціями здійснення оперативно-розшукової діяльності, не є ліквідацією або реорганізацією Департаменту стратегічних розслідувань в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Матеріалами справи підтверджено, що у штаті як ліквідованого, так і новоутвореного управління існувала аналогічна посада "начальника управління", яку займав позивач до його звільнення. 
За таких обставин,  доводи  відповідача про  те, що в управлінні стратегічних розслідувань в Харківський області Департаменту відбулися організаційно - штатні зміни (реорганізація шляхом скорочення всфіх посад),   а посада заступника начальника 4-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) управління стратегічних розслідувань в Харківській області   не є тотожною посаді заступника начальника - начальника 4-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) у новоствореному 7-му управлінні (з обслуговування Харківської області) Департаменту є безпідставними.
Крім того, перевіряючи дотримання відповідачем  процедури звільнення ОСОБА_2 із займаної посади, колегія суддів зазначає наступне.
Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIІI є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
У рішенні Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/202 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) правове регулювання Конституцією України (254к/96-ВР) та спеціальними законами України статусу, посадових осіб (частина перша статті 9 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII) (3723-12) зазначено, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Колегія суддів зазначає, що Законом № 580-VIII окремо не визначено процедуру здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
У зв`язку з відсутністю у спеціальному законі положень, які б регулювали порядок пропонування поліцейському іншої вакантної посади, слід застосувати загальні положення Кодексу законів про працю України.
Статтею 49-2 КЗпП України врегульовано, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, установі, організації.
У постанові від 16.12.2021 Верховний Суд у справі № 380/1857/20 за подібними правовідносинами  висловив таку позицію.
За приписами частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, власник вважається таким, що належно виконав свій обов`язок щодо сприяння у збереженні роботи працівника, який підлягає звільненню у зв`язку із скороченням штату, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник який вивільнюється, працював.
Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду, зокрема, від 18 травня 2023 року по справі №160/2868/20, від 11 червня 2020 року у справі №826/19187/16, від 31 березня 2020 року у справі №826/6148/16, від 09 жовтня 2019 року у справі №821/595/16.
Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі №807/3588/14, від 27 травня 2020 року у справі №813/1715/16 та інших, наголошував, що обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.
Верховний Суд у постанові від 22.04.2020р. у справі №814/2551/16, проаналізувавши норми Закону №580-VIII та КЗпП України, зазначив, що надання згоди поліцейського щодо призначення на посаду неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад, які пропонуються йому, з врахуванням критеріїв, визначених приписами ст.68 Закону. Пропозиція усіх наявних вакантних посад є невід`ємним атрибутом належного дотримання процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штату у разі реорганізації, в якій визначальними критеріями є досвід роботи, освітній рівень, стан здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків. Відтак, відсутність доказів щодо здійснення пропозиції відповідачем позивачу усіх наявних вакантних посад не може бути свідченням дотримання процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штатів або проведення організаційних заходів.
Верховним Судом в постановах від 22.10.2020р. по справі №520/5147/19, від 25 квітня 2019 року у справі №803/3850/15, від 15 травня 2019 року №826/1584/16, від 24 вересня 2019 року у справі №520/8684/18 сформовано висновок, в якому суд зауважив, що наданню згоди повинна передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, а саме - ініціатива керівництва, оскільки згода особи, по своїй суті, є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком такої згоди є призначення особи на посаду відповідно до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення внаслідок скорочення штатів, у протилежному випадку не має можливості виявити ініціативу, а своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.
Судовим розглядом встановлено, що у попередженні від 21.03.2023 про звільнення позивача, яке міститься в матеріалах справи не запропоновано позивачу іншу вакантну посаду.
Така пропозиція надійшла від відповідача лише 28.06.2023 у листі №8367/55/01-2023, тобто не за два місяці одночасно із попередження позивача про наступне звільнення, що свідчить про порушення встановленого порядку його звільнення.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що крім відсутності правових підстав для звільнення позивача, відповідачем порушено  ще і  процедуру звільнення, оскільки Департаментом не виконано вимоги статті 49-2 КЗпП України.
Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21.01.2020 по справі №814/139/17  у випадку скорочення тимчасового штату з одночасним введенням постійного штату, звільнення зі служби в поліції, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності штатних одиниць у новому штаті. При цьому, саме по собі скорочення чисельності штатних одиниць у новому штаті не є підставою для звільнення зі служби в поліції чи зміни істотних умов її проходження, якщо у новому штаті зберігається посада, яку поліцейський обіймав у попередньому штаті, у тому числі тимчасовому штаті.  
Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів до і після реорганізації.
Крім того, у разі скорочення штатів, поліцейському, посада якого скорочується, повинно бути запропоновано іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції з урахуванням його досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків. Лише відмова особи від запропонованих посад дає підстави для звільнення поліцейського у зв`язку зі скороченням штатів.
Отже, за висновками Верховного Суду у наведеній вище справі,  лише відмова особи від запропонованих посад дає підстави для звільнення поліцейського. Натомість у спірних правовідносинах,  жодного доказу відмови позивача від запропонованих посад відповідачем не надано, окрім того навіть пропозиції рівнозначної посади у встановлений законом строк та за встановленим порядком ОСОБА_1  надано не було.
Отже, аналізуючи фактичні обставини справи та наведені вище норми, суд апеляційної інстанції  погоджується з висновком суду першої інстанції про допущені порушення відповідачем  вимог законодавства під час звільнення позивача, що свідчить про протиправність наказу наказ начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №390 о/с від 05.07.2023 "По особовому складу" про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 .
Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанціцї про наявність підстав для задоволення  позовних вимог в частині  поновлення позивача на посаді заступника начальника управління - начальника 4-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з 06.07.2023, з огляду на наступне.
Як  вже  зазначено вище,  у зв`язку із прийняттям Наказу Національної поліції України від 14.03.2023 №182 фактично змінилася назва структурного підрозділу, у якому працював ОСОБА_1 . При цьому, зміни в організації виробництва і праці у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників Департаменту стратегічних розслідувань мали місце, однак такі зміни не мали жодного відношення до посади, яку займав позивач.
Правовий статус 7-го управління (з обслуговування Харківської області) (його основні завдання, функції) не змінився порівняно з ліквідованим управління стратегічних розслідувань в Харківській області. Також, у штаті як у ліквідованого, так і новоутвореного управління існувала аналогічна посада «заступник начальника управління - начальник 4-го відділу», яку займав позивач до його звільнення.
За таких обставин, незаконно звільнений із займаної посади ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді, аналогічній із посадою, з якої його звільнено, і яка існує на даний момент.
На момент прийняття судом рішення посада, з якої було звільнено позивача, у штатному розписі Департаменту стратегічних розслідувань відсутня, а тому суд не вбачає можливим поновити позивача на посаді заступника начальника управління - начальника 4-го відділу управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.
Суд зазначає, що у випадку, якщо порушення з боку суб`єктів владних повноважень ще не припинені, суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси позивача, самостійно обравши при цьому спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод і інтересів.
Таким чином, встановивши неможливість поновлення позивача на посаді, з якої його було звільнено, і яка на даний час не існує, належним способом захисту відновленого права позивача повинно бути поновлення ОСОБА_1 на посаді аналогічній із посадою, з якої його звільнено, і яка існує на даний момент - заступника начальника управління - начальника 4-го відділу (протидії організованим злочинним групам в органах державної влади) 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.
При цьому, колегія суддів зазначає, що  в апеляційній скарзі Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України не наводить обґрунтувань щодо неправильного визначення судом першої інстанції суми середнього заробітку, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу, пов`язаного з його незаконним звільненням.
За наведених підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про  обґрунтованість заявлених позовних вимог ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційних скарг означених висновків колегії суддів не спростовують.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 по справі № 520/19398/23  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    І.М. Ральченко