ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                            Головуючий І інстанції: Довготько Т.М.
19 березня 2024 р.	Справа № 641/6126/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Курило Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 січня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - поліцейський 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області капрал поліції Гупалова Наталія Олександрівна про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
В с т а н о в и в:
У вересні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: 
- визнати протиправними дії поліцейського 1 батальйону роти УПП в Полтавській області Гупалової Н.О. (далі – капрал поліції) при винесені 31.08.2023 року постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 7636636;
- скасувати означену постанову і закрити провадження у справі.
В обґрунтування вимог адміністративного позову ОСОБА_1 зазначив про те капрал поліції незаконно розглянула справу на місці зупинки автомобіля; позбавила його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; порушила вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП щодо процедури розгляду справи; не зазначила у постанові відомості про прядок сплати штрафу, а також порядок його оскарження; вимірюючи швидкість руху транспортного засобу під його керуванням за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху Trukam LTI 20/20 ТС008425 (далі - лазерний пристрій автоматичного вимірювання швидкості ТЗ) тримала його в руках та рухалась на зустріч ТЗ.
Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 06.12.2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, поліцейського 1 батальйону 1 роти УПП в Полтавській області капрала поліції Гупалову Н.О.  
У відзиві на адміністративний позов відповідач Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП (далі - Управління), не погоджуючись з вимогами ОСОБА_1 , зазначає, що під час несення служби в Полтавській області, Полтавського р-ну, с. Супрунівка, по вул. Київська, 2, 31.08.2023 року екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008425) виявлено порушення Правил дорожнього руху (далі – ПДР), а саме: водій транспортного засобу Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 82 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 32 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. За результатом розгляду справи винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 7636636 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. До постанови в якості доказу долучено фото та відео, відзняті за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008425), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу, максимальну допустиму швидкість, місце вчинення правопорушення.   
Також відповідач зазначив, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу, що передбачено інструкцією із експлуатації, як передбачено і використання із рук. Під час розгляду прави позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Жодних обмежень в користуванні правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи не було. Постанову винесено згідно ст. 258, 278, 279, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують. Крім того, було дотримано порядок розгляду справи, передбачений ст. 279 КУпАП. На місці особі було роз`яснено в чому саме полягає порушення ним ПДР, повідомлено   ким та відносно кого розглядається справа про адміністративне правопорушення. Після розгляду справи позивача було ознайомлено зі змістом постанови.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.01.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково.
Судовим рішенням скасовано постанову серії ЕАТ № 7636636 від 31.08.2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн, а провадження по справі закрито.
В задоволені вимог ОСОБА_1 в їх іншій частині судом відмовлено.
Судове рішення вмотивовано тим, що із постанови серії ЕАТ № 7636636 від 31.08.2023 року вбачається, що позивачу під підпис не роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та строк оскарження постанови. Доказів, які б підтверджували факт роз`яснення позивачу прав і обов`язків під час під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять, оскільки відповідач не надав суду відеозапис з розглядом справи.
Оскільки у ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік дій, які може вчинити місцевий загальний суд як адміністративний, за наслідками розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, то суд дійшов висновку, що у суду відсутні підстави, визнавати дії інспектора поліції протиправними.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що ухвала суду про відкриття провадження у справі № 643/6126/23 разом з позовною заявою надійшла до Управління 18.12.2023 року. Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, - строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, становить 30 діб. 
Оскільки оскаржувана позивачем постанова, скасована судом у зв`язку з відсутністю відеозапису розгляду справи та позбавлення позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, Управління отримало у органу державної виконавчої служби копію означеної вище постанови, з якої вбачається, що позивачу ОСОБА_1 під підпис були роз`яснені його права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП.
Скаржник зазначає, що на суд покладено обов`язок оцінювати докази, надані сторонами у справі. Однак судом взагалі не надано оцінки таким доказам, як фото, відзняті за допомогою лазерного пристрою автоматичного вимірювання швидкості ТЗ, які, як вважає Управління «поза розумним сумнівом» доводять вину позивача 
Крім того, скаржник вказує, що позивач звернувся з позовом до неналежного відповідача, оскільки УПП в Полтавській області ДПП є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції без статусу окремої юридичної особи.
Відзив на апеляційну скаргу від позивач не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.
Позивачем ОСОБА_1 судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося.
За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід скасувати, з наступних підстав.
Судовим розглядом справи встановлено, що 31.08.2023 року капралом поліції винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 7636636, згідно з якою 31.03.2023 року о 10:24 год в районі вулиці Київська, будинок 2, с. Супрунівка, Полтавського району та області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом – автомобілем Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 82 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 32 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху встановлювалась за допомогою лазерного пристарію автоматичного вимірювання швидкості ТЗ. До постанови додані: відео з нагрудної камери 467883 та фото з Trukam (а.с. 6-7, а.с. 91-92).
Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає що, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
За приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02.07.2015 року
№ 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі – Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно із ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Колегія суддів зазначає, що використання у зазначеній вище нормі формулювання «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень», вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Аналогічна правова позиція з приводу включення до кола відповідачів у справі особи, яка приймала оскаржуване рішення у справі про адміністративне правопорушення, викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 року у справі за № 724/716/16-а.
Пунктом 1 Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого Наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року № 73 (у редакції наказу Національної поліції України від 19.12.2022 року № 903) визначено, що Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозиції Голови Національної поліції України в установленому законодавством України порядку.
Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції (далі - підрозділи Департаменту патрульної поліції) (п. 4 Положення про Департамент патрульної поліції).
Пунктом 1 Положення про Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 03.03.2016 року № 208 (у редакції наказу Департаменту патрульної поліції від 18.11.2021 року № 2605), зокрема, встановлено, що Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції.
За загальним поняттям провадження в справах про адміністративні правопорушення, це врегульована нормами адміністративно-процесуального права діяльність уповноважених органів, яка спрямована на притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які вчинили адміністративні правопорушення.
Колегія суддів вважає, що не зважаючи на аналогічність положень п 7 розділу П Положення про Департамент патрульної поліції та п. 15 розділу Ш Положення про управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, з огляду на приписи ст. 222 КУпАП відповідачем у даній справі має бути Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції України.
Відповідно до ч. 3   ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (ч. 4   ст. 48 КАС України).
Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (ч. 5   ст. 48 КАС України).
Згідно з частинами 6, 7   ст. 48 КАС України   після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Водночас колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним.
Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, а також за ініціативою суду.
Аналіз положень ч. 3   ст. 48 КАС України   дає підстави для висновку, що можливість заміни неналежної сторони у справі передбачена лише у суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не встановивши фактичні обставини, які мають значення для справи та не здійснивши заміну неналежної сторони, яка, в силу обмежень, встановлених статтею 48 КАС України, могла бути проведена виключно судом першої інстанції, допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.
Колегія суддів зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.11.2019 року у справі № 826/12172/18.
Пунктом 4 ч. 1   ст. 317 КАС України   установлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі (п. 4 ч. 3   ст. 317 КАС України).
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1   ст. 315 КАС України).
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Полтавській області   Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 січня 2024 року по справі № 641/6126/23   скасувати.
Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	А.О. Бегунц    Л.В. Курило