РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 570/4896/23
Провадження № 22-ц/4815/365/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача   –          Шимківа С.С.,
суддів:                         – Боймиструка С.В.., Гордійчук С.О.,

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - адвоката Зражевської Яни Олегівни на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 18 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року  ОСОБА_1  звернулася до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
У ході розгляду справи, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Чоланюк С.Ю. подав до суду заяву вх. 21472 від 07.12.2023 року про зупинення провадження у справі №570/4896/23 до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на військовий стан.
В обґрунтування заяви вказує, що згідно витягу з наказу командира частини НОМЕР_1 №307 від 29.10.2023 р., молодший лейтенант ОСОБА_2 , командир стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону веде бойові дії на території України та зарахований на котлове забезпечення з 29.10.2023 р. Вважає, що положення п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України покладають на суд безумовний обов`язок зупинити провадження у справі у разі перебування сторони у складі ЗСУ, що переведені на воєнний стан, які є чіткими та прогнозованими в частині того, що вони встановлюють неможливість вирішення спору у відношенні сторони, яка перебуває у складі ЗСУ під час воєнного стану. Тому, позивач не в праві мати законних очікувань з приводу розгляду та вирішення справи з такої обставини. За таких обставин, постановлення судом ухвали про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі ЗСУ, ґрунтується на законі та переслідує легітимну мету, а також має розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами і постановлено метою та не суперечить принципу юридичної визначеності. На даний час з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на неповнолітнього ОСОБА_3 в сумі 2744 грн., що складає прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, про що зазначено в рішенні Рівненського районного суду Рівненської області від 30.06.2022 року.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 18 січня 2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Чоланюка С.Ю. про зупинення провадження у справі – задоволено.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів – зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.
Зобов`язано відповідача та його представника, в разі усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі, відразу повідомити про це суд для вирішення питання про поновлення провадження.
Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд врахував той факт, що відповідач є військовослужбовцем, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а з 29 жовтня 2023 року та по даний час в складі підрозділу веде бойові дії по відбиттю збройної агресії рф, у зв`язку з чим місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, для зупинення провадження у справі.
Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Зражевська Я.О. оскаржила її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі зазначає, що ключовою підставою зупинення у справі згідно п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України є факт наявності відповідного процесуального статусу, де заяви про зупинення провадження, може заявляти виключно особа, яка в рамках цивільної справи заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Оскільки ОСОБА_2 не є суб`єктом самостійних вимог за позовом і має статус відповідача, то він позбавлений процесуальної можливості ставити питання про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України. Вважає, що зупинення провадження в справі призведе до грубого порушення конституційних прав дитини на належне матеріальне утримання. Вказує, що у відповідача є представник, який може приймати участь в розгляді справи та представляти його інтереси. 
Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_2 – адвокат Чоланюк С.Ю. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу місцевого суду - без змін.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, має звання молодшого лейтенанта та проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується листом помічника начальника відділення персоналу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 .
Згідно витягу з Наказу командира в/ч НОМЕР_1 №307 від 29.10.2023 року ОСОБА_2 веде бойові дії на території України.
У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у ч. статті 251 ЦПК України.
Пунктом 2 частини першої вказаної правової норми встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що ключовою підставою зупинення у справі згідно п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України є факт наявності відповідного статусу, де заяви про зупинення провадження, може заявляти виключно особа, яка в рамках цивільної справи заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору з огляду на наступне. 
Відповідно до п.2 ч.1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п.2 ч.1 статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Виходячи з системного аналізу вказаної норми суд доходить до висновку, що законодавець виділяє фактично дві категорії учасників справи, які можуть звернутися до суду з заявою про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України – сторони у справі та треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).
Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Встановивши, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 , та в складі підрозділу веде бойові дії по відбиттю збройної агресії рф, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі керуючись імперативною нормою цивільного процесуального законодавства (п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України). 
Разом із тим, колегія суддів зауважує, що предметом даного спору є вимога про зміну способу стягнення аліментів, а не питання про стягнення аліментів. При цьому, матеріали справи не містять відомостей про наявність у відповідача заборгованості про сплаті аліментів на утримання дитини.
Доводи представника позивачки, що відповідно до приписів частини третьої статті 252 ЦПК України суд не зупиняє провадження у справі, якщо відсутня сторона веде справу через свого представника, є необґрунтованими.
Частина третя статті 252 ЦПК України застосовується у випадках, якщо зупинення провадження у справі мало місце на підставі пунктів 1-3 частини першої статті 252 ЦПК України, і не може бути застосована до цих правовідносин, що узгоджується з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 листопада 2023 року у справі № 466/5393/22 (провадження № 61-7529св23).
Апеляційний суд наголошує, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань.
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Зражевської Яни Олегівни залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 18 січня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                          Шимків С.С.

Судді:                                                                        Боймиструк С.В.
               
               Гордійчук С.О.