ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 листопада 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/3481/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,    секретар судового засідання - Рівна В.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Юрко О.С., представників відповідача Барабаш Л.В. та Булаха Є.Ю., представника третьої особи Бойко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 року в адміністративній справі №160/3481/23 за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, третя особа: Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області (далі - відповідач, ГУ ДСМ), третя особа Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області (далі - третя особа, УСБУ), в якому просив:  визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області про відмову оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання №12031300016942 від 09.12.2022 року; зобов`язати Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області прийняти нове рішення про оформлення посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі раніше поданих документів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погодившись з судовим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд помилково погодився з висновками відповідача щодо надання позивачем неправдивої інформації щодо свого фактичного місця проживання, як зазначено у Довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, а не на встановлених належних та допустимих доказах.
Так Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затверджений постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25 квітня 2018 року (далі - Порядок №322) визначені права та повноваження підрозділу ДМСУ щодо перевірки обставин вказаних у заяві-анкеті особи та доданих до неї документів, у тому числі шляхом надсилання запитів до відповідних державних органів або їх територіальних органів та зобов`язує прийняти позитивне рішення за результатами розгляду у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.
Як зазначалось вище позивачеві відмовлено в оформленні посвідки на тимчасове проживання з підстав, зазначених в п.9 ст.61 Порядку №332.
Підпунктом 9 пункту 61 Порядку №322 встановлено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів.
Однак, оскаржуване рішення не містить відомостей про те, які саме неправдиві відомості або підроблені документи було подано позивачем для отримання посвідки.
Відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження зазначеної інформації, не було отримано інформації від мешканців прилеглих будинків, під час виїзду та безпосереднього спілкування з сусідами, якщо таке мало місце. Не було надано наказ на проведення перевірки, письмові пояснення сусідів позивача, акту про відмову надання пояснень, складений в присутності свідків та інше, а тому суд неправомірно прийняв наведені у відзиві доводи відповідача, як безспірні, не перевіривши їх.
Посилання на факт того, що позивач проживає за фактичною адресою, як ВПО на підставі довідки, що було встановлено із телефонної розмови з ОСОБА_1 свідчить лише про те, що представники не перевіривши інформацію, встановили факт тимчасового знаходження повивача за іншою адресою з його слів.
Місце проживання в Україні осіб, які тимчасово на законних підставах перебувають на її території, підтверджується документами, передбаченими абзацом 7 підпункту 1 пункту 9 Порядку продовження строку перебування та проживання або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 р. № 150.
У заяві-анкеті про оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні іноземці та особи без громадянства зазначають адреси фактичного місця проживання. 
При цьому, при подачі документів на продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання працівники відповідача були повідомленні щодо наявності довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи та про те, що станом на день звернення фактично ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною знаходився за іншою адресою не по своїй волі та не зі своєї вини. Однак працівники відповідача впевнили, що зазначати дані обставини не потрібно, оскільки в особистій справі є Довідка про реєстрацію місця проживання за формою 13 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207,  оскільки у разі зміни ситуації щодо ситуації в країні, пов`язаної з воєнними діями, позивач зобов`язаний повернутися за адресою встановленої реєстрації.
Так, якщо переселенець добровільно повертається до покинутого постійного місця проживання, то він зобов`язаний повідомити (не пізніше як за три дні до від`їзду) - той підрозділ, який видав довідку ВПО, що зазначено в Законі № 1706 ще 24.12.2015 р., а конкретизовано в Порядку від 08.06.2016 р.
Отже, з урахуванням обставин того, що введення воєнного стану на всій території України з 24.02.2022р. та на наявні факти масованих ракетних обстрілів з боку російської федерації території України, є загальновідомими. 
З урахуванням об`єктивно наявної потенційної небезпеки для всіх, перебуваючи на території України, цивільних людей, через страх за своє життя та своїх рідних, необхідністю перебування у сховищах під час повітряних сирен (які можуть тривати годинами), а також тривалих відключень електроенергії на всій території України, що об`єктивно є наслідком ускладнення звичного побуту людей, суд не врахував обставини того, що Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Тому наведені в обґрунтування позивача щодо необхідності тимчасового виїзду з постійного місця проживання та реєстрації в іншій територіальній громаді є загальновідомими обставинами щодо побоювання громадян за життя та здоров`я, що відповідно до ч.3 ст.78 КАС України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Тому, враховуючи наведені позивачем обставини, а також з метою забезпечення реалізації прав, свобод та інтересів в умовах воєнного стану, суд неправомірно проігнорував та не прийняв до уваги важливі обставини початку бойових дій на території постійного проживання позивача у Червоногригорівській селищній територіальній громаді з 01.08.2022 року, та неможливістю фізичного находження за адресою реєстрації із-за масованих обстрілів зі сторони т.о. м. Енергодара Запорізької області й можливості повернення у будь-який момент до свого дому уразі припинення активних бойових дій.
Відповідачем не доведено, що ним при перевірці заяви-анкети позивача встановлено факт подання ним завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів.
Також, згідно матеріалів справи у своєму відзиві на позов  відповідач зазначає, що 30.11.2022 р. з метою мінімізації загроз у сфері національної безпеки в умовах воєнного стану Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області було направлено запит вих. № 1201.3.1-19347/12.3-22 до відділу контррозвідки Управління СБУ у Дніпропетровській області щодо наявності або відсутності підстав для відмови в оформленні (обмін) посвідки на тимчасове проживання на території України.
28.12.2022 р. на адресу ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшло клопотання від 23.12.2022 р. за вих. № 55/2-4368 Управління СБУ у Дніпропетровській області, щодо гр. ОСОБА_1 .
У вищезазначеному поданні СБУ міститься наступна інформація, а саме: «Управління СБ України в Дніпропетровської області відповідно до п.13 ч.1 ст. 24 Закону України «Про службу безпеки України» отримано інформацію, яка свідчить, що подальше документування громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідкою на тимчасове проживання недоцільно на підставі п.п. 7,11 п. 61 Постанови № 322».
Дана відповідь була одержана відповідачем після прийняття рішення від 06.12.2022р., також у даному повідомленні третя особа посилається на інші підпункти п. 61 Постанови № 322 (інформація, документи і матеріали які стали підставою для формування лита від 23.12.2022 р. № 55/2-4368 Управління СБУ, містять гриф секретні «Таємно»).
Отже, суд не врахував обставину того, що за текстом пояснень представник УСБУ в Дніпропетровській області зазначає іншу дату прийнятого рішення відповідача про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання, що ставить під сумнів обізнаність третьої особи про суть спору.
Крім того, відповідачем зазначено, що оскаржуване рішення прийнято на підставі відповіді на запит УСБУ в Дніпропетровській області від 28.12.2022р., проте, воно не містить посилання на нього. Підставою для прийняття оскаржуваного рішення міграційним органом зазначено лише посилання на підпункт 9 пункту 61 Порядку №322.
Від відповідача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.
В обґрунтування зазначено зокрема, що виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений саме ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до заяви-анкети № 105131904 від 28.11.2022, місце реєстрації та місце проживання позивача зазначено АДРЕСА_1 .
У заяві-анкеті містяться особисті підписи позивача біля зазначеної особисто позивачем інформацією про особисті данні та адресу місця проживання, що свідчить про неодноразову перевірку наданих даних та підтвердження цих даних особистим підписом. Окрім того, міститься інформація щодо підтвердження правильності внесених даних до заяви-анкети з особистим підписом позивача.
Таким чином, враховуючи вищезазначене,, позивач перевірив декілька разів надані ним данні та проставив свій підпис на підтвердження таких даних.
Після формування заяви-анкети, перевірки зазначених в заяві-анкеті даних позивачем відповідно до пункту 21 Порядку, уповноваженим працівником було здійснено перевірку на повноту поданих іноземцем документів, зазначених у пунктах 32, 33, 35, 36 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.
Відповідно до службового листа заступнику начальника відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та ОБГ про проведення перевірки № 1201.17/34490-22 від 05.12.2022р., за результатами перевірки за вказаною в заяві-анкеті адресою проживання вказаного іноземця не виявлено.
Згідно до інформації наведеної у вищезазначеному службовому листі про проведення перевірки, працівниками Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісію ГУ ДМС в Дніпропетровській області проведено бесіду з іноземцем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вказаним у  заяві-анкеті номером телефону НОМЕР_1 . У ході розмови встановлено, що ОСОБА_1 із 11.11.2022р. зареєстрований внутрішньо переміщеною особою, та фактично проживає у АДРЕСА_2 .
Отже, позивач при зверненні до ГУ ДМС у Дніпропетровській області завідомо надав неправдиву інформацію при оформленні посвідки на тимчасове проживання.
Також, 30.11.2022р. з метою мінімізації загроз у сфері національної безпеки в умовах воєнного стану Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було направлено запит до відділу контррозвідки Управління СБУ у Дніпропетровській області щодо наявності або відсутності підстав для відмови в оформленні (обміні) посвідки на тимчасове проживання на території України.
28.12.2022 року на адресу ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшло клопотання від 23.12.2022р. Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, щодо громадянина рф ОСОБА_1 . Оотримано інформацію, яка свідчить, що подальше документування громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідкою на тимчасове проживання, недоцільно на підставі пунктів 7,11,п 61 Постанови Кабінету Міністрів України № 322 від 25.04.2018 року.
Відповідач зазначає, що при прийнятті документів на оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україну ОСОБА_1 не надавав жодних пояснень щодо фактичного місця проживання. 
Так, посвідка на тимчасове проживання в Україні, яка була останнього разу видана позивачу, не підтверджує законні підстави знаходження позивача на території України відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2022 року № 1202 «Деякі/питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану», посвідки на тимчасове проживання, крім тих, які оформлені громадянам російської федерації, строк дії яких закінчився або які підлягають обміну відповідно до законодавства після 24 лютого 2022 р., підтверджують законні підстави для тимчасового чи постійного проживання в Україні та право на в`їзд в Україну на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення чи скасування.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином російської федерації.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 24.12.2020 року між громадянкою України ОСОБА_2 та громадянином рф ОСОБА_1 укладено шлюб.
24.12.2021 року ОСОБА_1 видано посвідку на тимчасове проживання в Україні серія № НОМЕР_3 . Посвідка дійсна до 16.12.2022 року.
Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання №29 від 12.01.2022р., ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно Довідки від 11.11.2022р. №1249-500-2316989 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено - АДРЕСА_1 , та фактичне місце проживання / перебування - АДРЕСА_2 .
28.11.2022р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС в Дніпропетровській області із документами на обмін тимчасової посвідки у зв`язку із закінченням строку дії.
Згідно заяви-анкети №105131904 від 28.11.2022р. про обмін посвідки на тимчасове проживання, позивач просив внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про нього у зв`язку з оформленням посвідки на тимчасове проживання (обмін), зокрема вказавши у графі «Місце реєстрації» - АДРЕСА_1 та в графі «Місце проживання» -           АДРЕСА_1 .
Також, на підтвердження правильності внесених до заяви-анкети відомостей, позивачем проставлено особистий підпис в заяві - анкеті.
Листом від 30.11.2022 року №1201.3.1-19347/12.3-22 ГУ ДМС в Дніпропетровській області направило до відділу контррозвідки Управління СБУ у Дніпропетровській області запит щодо наявності або відсутності підстав для відмови в оформленні (обміні) посвідки на тимчасове проживання на території України відносно громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі возз`єднання сім`ї з громадянкою України. Проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Листом від 01.12.2022 року №1201.3.1/34065-22 Відділ з питань тимчасового проживання іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС в Дніпропетровській області звернувся до Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії з проханням проведення перевірки адреси проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вказана ним в заяві-анкеті №105131904 від 28.11.2022р. - АДРЕСА_1 .
Згідно листа Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії заступнику начальнику Відділ з питань тимчасового проживання іноземців та осіб без громадянства повідомлено, що управлінням проведено перевірку інформації, наданої вказаною особою, та адреси проживання іноземця, а саме: АДРЕСА_1 , зазначеної в заяві-анкеті №105131904 від 28.11.2022р. про надання посвідки на тимчасове проживання в Україні. Також зазначено, що за вказаною адресою проживання вказаного іноземця не виявлено. У ході телефонної розмови встановлено, що ОСОБА_1 із 11.11.2022 р. зареєстрований внутрішньо переміщеною особою, та фактично проживає у АДРЕСА_2 .
Рішенням про відмову в оформлені (видачі) посвідки на тимчасове проживання від 06.12.2022р. №12031300016942 відмовлено ОСОБА_1 в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі пп.9 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМ України №322 від 25.04.2018р.
Листом від 23.12.2022р. вих.№55/2-4368нт-вих Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області повідомило відповідача про те, що відповідно до п.13 ч.1 ст.24 ЗУ «Про Службу безпеки України» управлінням отримано інформацію, яка свідчить, що подальше документування громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 посвідкою на тимчасове проживання, недоцільно на підставі пунктів 7, 11, п.61 постанови КМ України №322 від 25.04.2018 року.
Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, подаючи 28.11.2022р. відомості для внесення до заяви-анкети №105131904 від 28.11.2022р. про обмін посвідки на тимчасове проживання, мав зазначити місце проживання - АДРЕСА_2 , як фактичне житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому він проживав з 11.11.2022р..
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам,  суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні та порядок їх в`їзду та виїзду з України визначені  Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011р. №3773-VI  (далі - Закон №3773-VI) ( у редакції на час звернення з заявою).
Пунктом 6-10 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI визначено, що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
Іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом.
Іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.
Іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом.
Посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні (пункт 18 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI).
Частиною 15-16 ст.4 Закону №3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.
Іноземці та особи без громадянства, зазначені у  частинах четвертій - п`ятнадцятій,  вісімнадцятій  та  двадцятій  статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання. (частина 3  статті 5 Закону № 3773-VI).
В частині 15  статті 5 Закону № 3773-VI  визначено, що підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною п`ятнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування та документ, згідно з яким вони, відповідно до права країни походження іноземця або особи без громадянства, вважаються членами сім`ї особи, зазначеної в частинах другій - тринадцятій статті 4 цього Закону. Документ, що підтверджує належність до членів сім`ї, визнається дійсним в Україні у разі його легалізації, якщо інше не передбачено законом чи міжнародним договором України. 
Згідно з частиною 18   статті 5 Закону № 3773-VI  окрім документів для відповідної категорії осіб, визначених  частинами першою - сімнадцятою  цієї статті, іноземці та особи без громадянства подають для отримання посвідки на тимчасове проживання такі документи: 1) чотири кольорові фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; 2) паспортний документ іноземця або особи без громадянства з відповідною довгостроковою візою та копією сторінки паспортного документа з такою візою, крім випадків, якщо особа не зобов`язана отримувати таку візу відповідно до цього Закону, інших законів України або міжнародних договорів України. Іноземці або особи без громадянства, зазначені у  частині двадцятій  статті 4 цього Закону, можуть подавати паспортний документ, термін дії якого закінчився або який підлягає обміну, у разі якщо за отриманням нового документа особа зобов`язана звернутися до органів державної влади країни громадянської належності або країни попереднього постійного проживання, якщо така країна вчинила акт агресії проти України або не визнає територіальну цілісність та суверенітет України, або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема, голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Про територіальну цілісність України" від 27 березня 2014 року № 68/262; 3) копії сторінок паспортного документа іноземця або особи без громадянства з особистими даними з перекладом на українську мову, засвідченим в установленому порядку; 4) документ, що підтверджує сплату державного мита та адміністративного збору за видачу, оформлення або продовження строку дії посвідки.
У разі продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання іноземці та особи без громадянства додатково подають оригінал посвідки на тимчасове проживання.
Уповноважений орган повертає паспортний документ особі одразу після прийняття заяви про видачу або продовження строку дії посвідки.
Технічний опис, зразки бланків посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною, знищення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання встановлюються Кабінетом Міністрів України  (частина 21 статті 5 Закону № 3773-VI).
За положенням частини 20  статті 5 Закону № 3773-VI, органам державної влади заборонено вимагати від іноземців або осіб без громадянства, членів їхніх сімей, роботодавців та інших осіб будь-які інші документи або відомості, не визначені законодавством, для видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018р. № 322 затверджено Прядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (далі Порядок № 322, у редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 7 Порядку № 322 обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання.
Пунктом 16-17 Порядку № 322 встановлено, що документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт) та територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.
Документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.
Пункт 21 Порядку № 322 встановлює, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у  пунктах 32,  33  і  39  цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.
У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.
Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених  пунктами 17  і  19  цього Порядку.
Пунктом 32 Порядку № 322 передбачено, що для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подають: 1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, з візою типу D, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України, крім випадків, установлених  абзацом сьомим  цього пункту; 2) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника (у разі подання документів законним представником); 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) дійсний поліс медичного страхування на весь строк дії посвідки; 5) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.
Підпункт 1 пункту 33 Порядку № 322 визначено, що крім документів, зазначених у  пункті 32, залежно від категорії іноземців та осіб без громадянства, визначених  статтею 4  Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", подаються:
для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або які під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у  частинах третій - тринадцятій  статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", уклали шлюб з громадянами України:
документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України. Оригінал документа повертається іноземцеві або особі без громадянства, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати;
паспорт громадянина України, з яким іноземець перебуває у шлюбі, який подається особисто громадянином України. Оригінал документа повертається громадянину України, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати.
Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із  Законом України  "Про міжнародне приватне право";
Проаналізувавши наведені законодавчі норми Закону № 3773-VI  та Порядку № 322 судом встановлено, що з метою посвідчення особи та підтвердження законності підстав для тимчасового проживання в Україні іноземець або особа без громадянства зобов`язані отримати посвідку на проживання. Вказаними положеннями законодавства визначено вичерпний перелік документів, що подається для отримання посвідки на проживання, а також встановлено заборону на витребування від іноземця будь-яких інших документів або відомостей, не визначених  Законом № 3773-VI  та Порядком № 322.
Підстави для відмови в оформленні та видачі посвідки зазначені в пункті 61 Порядку № 322.
Так, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: 1) іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на постійне проживання (крім випадків обміну посвідки), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення; 2) іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду; 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію; 4) встановлено належність особи до громадянства України; 5) за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання; 6) іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17-19 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки; 7) отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, чи іноземець або особа без громадянства вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку з учиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином; 8) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований чи не відповідає встановленому зразку, чи належить іншій особі, чи строк його дії закінчився; 9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 10) виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну; 11) в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до положень пункту 62 Порядку № 322 копія рішення про відмову в оформленні чи видачі посвідки із зазначенням причин відмови не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття видається іноземцеві або особі без громадянства під розписку чи надсилається рекомендованим листом такій особі і приймаючій стороні.
У разі подання заяви-анкети через уповноваженого суб`єкта територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС надсилає письмове повідомлення про прийняте рішення до уповноваженого суб`єкта для подальшого його вручення іноземцеві або особі без громадянства.
Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в оформленні чи видачі посвідки, за умови дотримання строків, визначених пунктом 17 цього Порядку.
З системного аналізу наведених норм слідує, що територіальний орган ДМС має право на підставі проведеної перевірки та після встановленого факту подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів відмовити в оформленні або видачі посвідки.
Відповідно до положень пункту 62 Порядку № 322 копія рішення про відмову в оформленні чи видачі посвідки із зазначенням причин відмови не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття видається іноземцеві або особі без громадянства під розписку чи надсилається рекомендованим листом такій особі і приймаючій стороні.
У разі подання заяви-анкети через уповноваженого суб`єкта територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС надсилає письмове повідомлення про прийняте рішення до уповноваженого суб`єкта для подальшого його вручення іноземцеві або особі без громадянства.
Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в оформленні чи видачі посвідки, за умови дотримання строків, визначених пунктом 17 цього Порядку.
Відповідно до п.35, 36 Порядку , після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, а також перевірку   інформації, зазначеної нею в заяві-анкеті, та поданих документів.
Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, що містяться у базі даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС.
Перевірка законності перебування іноземця або особи без громадянства на території України здійснюється з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-комунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, "Аркан" або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби, відповідь на які Адміністрація Держприкордонслужби надає протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.
У разі необхідності підтвердження відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть до Мін`юсту в електронній формі захищеними каналами зв`язку надсилаються відповідні запити, відповідь на які Мін`юст надає протягом трьох робочих днів з дня надходження таких запитів. У разі відсутності можливості надіслання запитів у електронній формі запити надсилаються у паперовій формі.
У разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особи без громадянства або дійсності поданих ними документів надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.
За положенням пункту 41 Порядку, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені  пунктами 35  і  36  цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.
Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися).
До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються іноземцем або особою без громадянства, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС.
Отже, територіальний орган ДМС має право на підставі проведеної перевірки та після встановленого факту подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів відмовити в оформленні або видачі посвідки. 
Матеріали справи свідчать, що згідно заяви-анкети №105131904 від 28.11.2022 про обмін посвідки на тимчасове проживання, позивач просив внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про нього у зв`язку з оформленням посвідки на тимчасове проживання (обмін), зокрема вказавши у графі «Місце реєстрації» - АДРЕСА_1 та в графі «Місце проживання» -           АДРЕСА_1 .
Проте, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон №1706-VII) встановлені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
Частиною 1 ст.1 Закону №1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно ч.ч.1-3 ст.4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - Порядок №509).
Абзацом 1 п.6 Порядку №509 передбачено, що у день подання заяви про взяття на облік, крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 4 цього Порядку, безоплатно видається довідка за формою згідно з додатком 2, яка роздруковується на аркуші формату А4, підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою такого органу.
Додатком 2 до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 352) затверджена форма Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка містить графу «Фактичне місце проживання/перебування».
Згідно Довідки від 11.11.2022р. №1249-500-2316989 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання / перебування - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено - АДРЕСА_2 .
Таким чином, позивач, подаючи 28.11.2022р. відомості для внесення до заяви-анкети №105131904 від 28.11.2022р. про обмін посвідки на тимчасове проживання, вже отримав статус внутрішньо переміщеної особи, та зазначив в графі «Місце проживання» дані які не відповідали дійсності.
Факт проживання за адресою зазначеної у довідці ВПО підтверджується, зокрема, поясненнями наведеними в апеляційній скарзі.
Посилання скаржника на те, що при подачі документів на продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання працівники відповідача були повідомленні щодо наявності довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, належними доказами не підтверджується. Крім того вказані обставини не звільняють позивача від виконання обов`язків повідомлення (зазначення в анкеті-заяві) достовірних відомостей у тому числі щодо місця проживання.
Тобто позивачем у розумінні законодавства встановлено подано завідомо неправдиві відомості.
У контексті наведеного колегія суддів уважає за необхідне зауважити, що особа, яка бажає легалізувати своє перебування на території України в законодавчо встановлений спосіб, має бути зацікавлена у зібранні необхідних доказів на підтвердження необхідності такого перебування в Україні, у тому числі і шляхом використання всіх законодавчо визначених правових механізмів, та уникаючи при цьому зловживання своїми правами та нехтування обов`язками.
При цьому, з огляду на те, що на території України з 24.02.2022р. триває військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, колегія суддів уважає, що здійснення міграційним органом посиленого контролю у сфері дотримання іноземцями та особами без громадянства міграційного законодавства України є необхідним, виправданим, таким, у якому існує нагальна потреба та, що відповідає легітимній меті його здійснення - ефективного реагування держави на загрози її безпеці.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 29 травня 2023 року у справі № 522/5683/22.
Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись ст.311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 року в адміністративній справі №160/3481/23     - залишити без задоволення.
        Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 року в адміністративній справі №160/3481/23 за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, третя особа: Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 01 листопада 2023 року, в повному обсязі постанова виготовлена 28 грудня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів 

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко