справа № 758/1170/23
провадження № 22-ц/824/3386/2024
головуючий у суді І інстанції Петров Д.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
         6 лютого 2024 року                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Подільського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Юнекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
 
У січні 2023 року позивач АТ «Юнекс Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 9 листопада 2021 року між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 44.275.1121.ФО_К, на умовах, що зазначені в ньому, та відповідно до публічної пропозиції «Правила (договірні умови) надання споживчих кредитів АТ «Юнекс Банк», що оприлюднені на Офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.unexbank.ua.
Відповідачем отримано грошові кошти у розмірі 350 000 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному кредитним договором.
Відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином, не сплачує щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов кредитного договору та правил.
Станом на 1 червня 2022 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 408 119,80 грн, а саме: сума заборгованості за кредитом складає 341 067,98 грн; сума заборгованості за процентами складає 67 051,82 грн.
З урахуванням викладеного, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просив стягнути з відповідача на користь АТ «Юнекс Банк» заборгованість за кредитним договором № 44.275.1121.ФО_К від 9 листопада 2021 року у розмірі 408 119,80 грн та судовий збір у розмірі 6 121,81 грн.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року позов АТ «Юнекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Юнекс Банк» заборгованість за кредитним договором № 44.275.1121.ФО_К від 9 листопада 2021 року у розмірі 408 119 грн 80 копійок.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Юнекс Банк» суму сплаченого судового збору у розмірі 6 121 грн 81 копійку.
 
Не погоджуючись із указаним рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, а позовну заяву вважати неподаною та повернути скаржнику, позов залишити без розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом при розгляді справи порушено норми процесуального права, оскільки позовну заяву АТ «Юнекс Банк» було залишено без руху з підстав застосування факсимільного відображення підпису особи, що підписала заяву та надано 10  денний термін для усунення недоліків, тобто термін був наданий судом до 1 травня 2023 року, однак позивач подав клопотання про усунення недоліків 8 травня 2023 року, а тому заява позивача була подана с порушенням встановленого судом терміну. 
Зазначає, що доданий позивачем до позовної заяви «Розрахунок заборгованості станом на 1 червня 2022 року» підписаний з використанням факсімілє, що суперечить ЦПК та не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2020 «Вимоги до оформлення документів», затверджених наказом ДСТУ ДП «УкрНДНЦ» від 1 липня 2020 року № 144.
Вказує, що надіславши 18 жовтня 2022 року Вимогу про дострокове повернення кредитних коштів за договором № 44.275.1121.ФО_К від 9 листопада 2021 року, банк змінив строк надання кредиту з 49 місяців на 6 місяць та відповідно до умов договору повинен був зробити перерахунок загальної суми процентів відповідно до нового строку користування коштами. Порівняльна таблиця по кредиту з вхідними даними : сума кредиту 350 000 грн, процентна ставка 47,47%річних, строк кредиту 49 місяців та 6 місяць надається.
Наголошує на тому, що відповідно до умов діючого кредитного договору (Додаток 1 - є в матеріалах справи) до дати вказаної позивачем у вимозі про дострокове повернення кредитних коштів, а саме 30 днів з дня отримання цієї вимоги, у відповідача існувала заборгованість із сплати тіла кредиту в сумі 7 182,68 грн (16 114,71 нараховано згідно Додатка 1 - 8 932,02 грн сплачено згідно виписок), а тому наданий позивачем до суду, на підтвердження ціни позову, розрахунок заборгованості, сам по собі не може бути належним та допустимим доказом розміру боргу, оскільки містить помилки в розрахунках та не відповідає фактичному стану розрахунків.
6 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника АТ «Юнекс Банк» - адвоката Дитинчук В.М., в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Зазначає, що станом на 25 квітня 2023 року позивач АТ «Юнекс Банк» не отримував від суду першої інстанції текст ухвали від 21 квітня 2023 року, а Електронний кабінет ЄСІТС зареєстрував лише 3 листопада 2023 року. Ухвала Суду першої інстанції від 21 квітня 2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень опублікована була 27 квітня 2023 року, роздруківка з сайту додається. Лише з цієї дати 27 квітня 2023 року позивач АТ «Юнекс Банк» мав можливість ознайомитись з текстом ухвали суду першої інстанції від 21 квітня 2023 року. 
Вказує, що в заяві від 22 серпня 2023 року відповідач ОСОБА_1 визнав частково позовні вимоги в сумі 65 120 грн - поточну заборгованість з повернення кредиту та по сплаті процентів за користування кредитом станом на 1 червня 2022 року.
Звертає увагу, що відповідач у відзиві на позовну заяву не виклав свої заперечення щодо порядку нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором                        № 44.275.1121.ФО_К від 9 листопада 2021 року, не спростував викладені у позовній заяві доводи позивача, не спростував та не заперечив належність та допустимість доказів наявної суми заборгованості за кредитним договором № 44.275.1121.ФО_К від 9 листопада 2021 року.
В судовому засіданні ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції, а позовну заяву вважати неподаною та повернути скаржнику, позов залишити без розгляду.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи належним чином банк повідомлявся (а.с. 180,182), про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надавав.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.
Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У апеляційній скарзі відповідач вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки доданий позивачем до позовної заяви «Розрахунок заборгованості станом на 1 червня 2022 року» підписаний з використанням факсімілє, що суперечить ЦПК та не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2020 «Вимоги до оформлення документів», затверджених наказом ДСТУ ДП «УкрНДНЦ» від 1 липня 2020 року № 144.
Так, перевіряючи доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме щодо неналежного засвідчення розрахунку заборгованості колегія суддів виходить із наступного.
За змістом пункту 8 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Відповідно до частини першої статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
Згідно з частиною другою статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Частиною четвертою статті 95 ЦПК України встановлено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Отже, ЦПК України, як процесуальним законом, не встановлено порядку засвідчення копій документів, як письмових доказів, а норма частини четвертої статті 95 ЦПК України є відсильною та зумовлює необхідність урахування учасниками процесу стандартів оформлення документів, визначених національним стандартом як нормативним документом відповідно до статей 1, 23 Закону України «Про стандартизацію».
            1 вересня 2021 року набув чинності новий стандарт на заміну ДСТУ 4163-2003, який регулює порядок оформлення організаційно-розпорядчих документів - Національний стандарт України Державна уніфікована система документації «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» ДСТУ 4163:2020, затверджений наказом Державного підприємства «Український науководослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») від 1 липня 2020 року № 144.
Згідно з пунктом 5.26. Національного стандарту України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» ДСТУ 4163:2020, відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій». Відмітку про засвідчення копії документа проставляють нижче реквізиту «Підпис» на лицьовому боці останнього аркуша копії документа.
Зазначеним способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа, поданого у копії.
У разі подання учасником справи до суду пакету документів у копіях, які прошиті із проставленням на останній його сторінці посвідчувального напису, із зазначенням кількості сторінок та проставленням підпису уповноваженої особи заявника та його печатки, такі процесуальні дії учасника справи свідчать про подання ним копій документів з дотриманням вимог щодо їх засвідчення відповідно до вимог національного стандарту щодо оформлення документів.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 грудня
2018 року у справі № 761/5894/17, від 14 грудня 2018 року у справі № 914/809/18,
від 1 жовтня 2020 року у справі № 910/8794/17, від 14 вересня 2021 року у справі
№ 916/2024/20.
Як вбачається із матеріалів справи, стороною позивача на виконання ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху від 21 квітня 2023 року, було надіслано заяву про усунення недоліків із дорученням до неї документів у копіях, які прошиті із проставленням на останній його сторінці посвідчувального напису, із зазначенням кількості сторінок та проставленням підпису уповноваженої особи заявника та його печатки. 
Таким чином, позивач долучив до позовної заяви копії документів з дотриманням вимог щодо їх засвідчення відповідно до вимог національного стандарту щодо оформлення документів, а тому доводи апеляційної скарги щодо неможливості долучення розрахунку не заслуговують на увагу.
Крім того, згідно висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18: «Вимоги до процесуальних документів і додатків до них визначає процесуальний закон, а не Національний стандарт України, затверджений Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики. Правила проставлення відмітки про засвідчення копії документа, визначені у пункті 5.27 ДСТУ 4163-2003, не поширюються на засвідчення копій документів, які учасники справи подають до суду».
Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що позивач подав клопотання про усунення недоліків з пропуском встановленого строку (8 травня 2023 року), в той час як ухвала про залишення без руху позовної заяви була винесена 21 квітня 2023 року та направлена на електронну адресу позивача 25 квітня 2023 року.
Так, матеріалами справи встановлено, що позивач АТ «ЮНЕКС БАНК» зареєстрував Електронний кабінет ЄСІТС - 3 листопада 2023 року, що підтверджується відповіддю №321464 про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС позивача від 4 грудня 2023 року.
Також у заяві про усунення недоліків від 8 травня 2023 року позивач вказував, що не отримував ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху, а тому просив вважати подання заяви такою, що подана в строк. Матеріалами справи встановлено, що ухвала суду першої інстанції від 21 квітня 2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень опублікована була 27 квітня 2023 року, а тому лише з цієї дати 27 квітня 2023 року позивач АТ «ЮНЕКС БАНК» мав можливість ознайомитись з текстом ухвали суду першої інстанції від 21 квітня 2023 року. 
Таким чином, позивач вчасно виконав вимоги ухвали суду першої інстанції від 21 квітня 2023 року, в 10-ти денний строк з дати ознайомлення з ухвалою, і 8 травня 2023 року направив до суду першої інстанції документи на усунення недоліків. 
Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для повернення позовної заяви були відсутні, а доводи апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права є не обґрунтованими.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Так, задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 408 119,80 грн знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
В ході розгляду справи судом встановлено, що 9 листопада 2021 року між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 44.275.1121.ФО_К, відповідно до умов якого загальний розмір кредиту становить 350 000 гривень, цільове використання - споживчі потреби, спосіб надання кредиту - шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок, що відкритий позичальнику в банку, строк надання кредиту - з 10 листопада 2021 року по 10 грудня 2025 року, з процентною ставкою за користування кредитом 47,47% річних.
У пункті 2.1. кредитного договору зазначено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує своє розуміння, згоду та приєднання до правил, які є невід`ємною частиною цього договору, що оприлюднені на офіційному сайті банку за електронною адресою: www.unexbank.com.ua.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В порядку й на умовах відповідно до пунктів 2.3, 2.4 кредитного договору та пунктів 3.3., 3.4., 3.5., 3.6., 3.8., 3.9. правил, позичальник зобов`язався повертати кредит частинами, сплачувати проценти за користування кредитом, та комісію за обслуговування кредиту щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, зі строком погашення Кредиту - не пізніше 10 грудня 2025 року.
Пунктом 3.14. правил передбачено, що відповідач доручив позивачу самостійно здійснювати договірне списання грошових коштів з поточного рахунку на умовах, визначених кредитним договором та правилами.
Відповідно до п. 4.2.2 правил, відповідач взяв на себе зобов`язання щомісячно сплачувати платежі по кредиту, комісії за обслуговування та проценти за користування кредитом у строки встановлені кредитним договором та правилами.
Згідно статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім цього, ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За нормою ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскільки в порушення вимог кредитного договору відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, зазначене призвело до утворення заборгованості, яка відповідно до розрахунку позивача станом на 1 червня 2022 року становить 408 119,80 грн, з яких заборгованість за кредитом у розмірі 341 067,98 грн та заборгованість за процентами у розмірі 67 051,82 грн.
Матеріалами справи встановлено, що позивачем за вих. № 15.3-1582 від 18 жовтня 2022 року на адресу відповідача направлялась вимога про дострокове повернення кредитних коштів, яка була отримана відповідачем, однак відповідач на дану вимогу позивачу не відповів, заборгованості не сплатив.
Відповідна обставина підтверджується матеріалами справи та визнана відповідачем ОСОБА_1 в заяві про часткове визнання позову від 22 серпня 2023 року.
В цій же заяві від 22 серпня 2023 року відповідач ОСОБА_1 визнав частково позовні вимоги в сумі 65 120 грн - поточну заборгованість з повернення кредиту та по сплаті процентів за користування кредитом станом на 1 червня 2022 року.
Відповідач у відзиві на позовну заяву не виклав свої заперечення щодо порядку нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором від 9 листопада 2021 року, не спростував викладені у позовній заяві доводи позивача, не спростував та не заперечив належність та допустимість доказів наявної суми заборгованості за кредитним договором.
Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу в межах поданої позивачем позовної заяви та поданого відповідачем відзиву на позовну заяву.
Таким чином, з огляду на те, що позивач довів свої позовні вимоги, а відповідачем не спростовано надані стороною позивача докази, апеляційний суд не вбачає наявності підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Твердження відповідача щодо помилкового розміру заборгованості ґрунтуються на доводах, згідно з якими кредитор мав перерахувати проценти виключно за період до вказаного у вимозі строку виконання. Із наявного у справі розрахунку заборгованості, складеного позивачем, не вбачається, що проценти нараховувались поза межами строку дії договору. Відтак, відповідні доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді та спростовуються матеріалами справи.
Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе судове рішення.
При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду, в справі не виявлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
 
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                           Т.О. Писана
 
Судді                                                                                       К.П. Приходько
 
                                                                                                 С.О. Журба