Справа № 147/1151/23
Провадження № 22-ц/801/323/2024
Категорія: 23
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борейко О. Г.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року	Справа № 147/1151/23	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Медвецького С.К., Оніщука В.В., 
за участі секретаря судового засідання Різник Д.С., представника скаржника  ОСОБА_1 , представника відповідача Ременюка К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ПП Агрофірма «РОСТОК», в інтересах якого діє адвокат Тимощук Євгеній Сергійович, на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання укладеним договору оренди землі,

в с т а н о в и в:

23 серпня 2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати укладеним договір оренди землі б/н від 13.08.2023 між ОСОБА_2 та Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області про надання в користування на умовах оренди наступні невитребувані земельні частки (паї) кількістю 15 штук загальною площею 28,3904 га, комунальної форми власності, які розташовані на території Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області терміном на 11 календарних місяців, а саме: ділянка № НОМЕР_1 площею 1,9435 га; ділянка № НОМЕР_2 площею 2,1169 га; ділянка № НОМЕР_3 площею 1,8806 га; ділянка № НОМЕР_4 площею 1,8908 га; ділянка № НОМЕР_5 площею 1,9333 га; ділянка № НОМЕР_6 площею 1,9307 га; ділянка № НОМЕР_7 площею 1,9330 га; ділянка № НОМЕР_8 площею 1,8569 га; ділянка № НОМЕР_9 площею 1,8543 га; ділянка № НОМЕР_10 площею 1,7256 га; ділянка № НОМЕР_11 площею 1,7876 га; ділянка № НОМЕР_12 площею 1,8639 га; ділянка № НОМЕР_13 площею 1,8605 га; ділянка № НОМЕР_14 площею 1,9332 га; ділянка № НОМЕР_15 площею 1,8796 га, та стягнути усі судові витрати з відповідача на користь позивача за результатами розгляду справи.
Позов мотивував тим, що 13 липня 2023 року позивач звернувся із заявою до Ободівської сільської ради з проханням надати йому в користування на умовах оренди вказані невитребувані земельні частки (паї) кількістю 15 штук загальною площею 28,3904 га терміном на 11 календарних місяців. До заяви було надано всі передбачувані документи згідно з ЗК України, Закону України «Про оренду землі». 
Позивач зазначив, що відповідач станом на 18.08.2023 рішення не прийняв, та не повідомив позивача про розгляд заяви у відповідності до Закону України «Про оренду землі» та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2023 року позов задоволено.
Визнано укладеним договір оренди землі б/н від 13.08.2023 між ОСОБА_2  та Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області про надання в користування на умовах оренди наступних невитребуваних земельних часток (паїв) кількістю 12 штук загальною площею 23,4181 га, які розташовані за межами с. Мала Стратіївка новоободівського старостинського округу Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області терміном на 11 календарних місяців, а саме: ділянка № НОМЕР_1  площею 1,9435 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0332; ділянка № НОМЕР_2  площею 2,1169 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0337; ділянка № НОМЕР_16  площею 2,5235 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0342; ділянка № НОМЕР_5  площею 1,9333 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0372; ділянка № НОМЕР_6  площею 1,9307 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0375; ділянка № НОМЕР_7  площею 1,9330 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0379; ділянка № НОМЕР_8  площею 1,8569 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0383; ділянка № НОМЕР_9  площею 1,8543 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0384; ділянка № НОМЕР_10  площею 1,7256 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0393; ділянка № НОМЕР_11  площею 1,7876 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0396; ділянка № НОМЕР_14 площею 1,9332 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0357; ділянка № НОМЕР_15 площею 1,8796 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0405.
Не погоджуючись з таким рішенням суду особа, яка не брала участі у справі, ПП Агрофірма «РОСТОК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник ПП Агрофірма «РОСТОК» зазначив, що підприємство не було учасником справи в суді першої інстанції, при цьому вказав, що ПП Агрофірма «РОСТОК» на законних підставах протягом останніх 10 років обробляло спірні земельні ділянки.
Представник також зазначає, що після закінчення дії договорів оренди землі між підприємством та Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області, не отримавши заперечення з боку орендодавця щодо подальшого використання землі та не отримавши вимогу про її повернення, ПП Агрофірма «РОСТОК» продовжило користуватись земельними ділянками і 13.08.2023 року направило орендодавцю лист з проектом додаткової угоди щодо фактичного продовження дії орендних правовідносин.
Враховуючи наведене, скаржник переконаний, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи не залучив ПП Агрофірма «РОСТОК» в якості учасника справи, чим позбавив право підприємства на отримання в умовах оренди спірні земельні ділянки і не допустив можливості реалізувати принцип змагальності сторін у судовому процесі, при цьому не з`ясувавши наявність інших сторін, які на момент розгляду справи заявили аналогічні права на предмет спору. 
Разом з тим, на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Ободівська сільська рада Гайсинського району Вінницької області просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
В заперечення проти апеляційної скарги зазначає, що позовні вимоги апелянта є надуманими та безпідставними, оскільки ПП Агрофірма «РОСТОК» не було законним орендарем спірних земельних ділянок на час розгляду даної справи, відтак підстав залучати ПП Агрофірма «РОСТОК» до участі у справі не було.
Крім того, відповідач зауважує, що оскільки Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області рішення про розгляд заяви ПП Агрофірма «РОСТОК» у місячний строк з дати подання звернення не прийнято та не повідомлено про розгляд, ПП Агрофірма «РОСТОК» мало безперешкодну можливість вирішити питання по суті в судовому порядку, використавши принцип змагальності зацікавлених сторін у судовому процесі. Проте, ПП Агрофірма «РОСТОК» вказаною можливістю не скористалось.
До суду від позивача  ОСОБА_2  також надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу вказує, що термін дії договору оренди землі між ПП Агрофірма «РОСТОК» та Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області закінчився 15.06.2023, натомість як зауважує позивач, ПП Агрофірма «РОСТОК» подало заяву про продовження договору оренди землі майже через місяць після закінчення попереднього договору оренди. 
Також  ОСОБА_2 вказує, що при подачі нової заяви, ПП Агрофірма «РОСТОК» не додано проект додаткової угоди, що передбачено ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», де б мали бути викладені всі істотні умови пролонгації права оренди.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла наступних висновків. 
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).
Згідно з ч. 1-3,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам судове рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.
Судом встановлено, що відповідно до інформації відділу земельних ресурсів, житлово-комунального господарства, комунальної власності, архітектури, будівництва та благоустрою Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області встановлено, що на території Новоободівського старостинського округу за межами с. Мала Стратіївка перебувають наступні земельні ділянки (невитребувані та непереоформлені замельні частки (паї)) в кількості 12 шт загальною площею 23,4181 га: ділянка № НОМЕР_1  площею 1,9435 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0332; ділянка № НОМЕР_2  площею 2,1169 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0337; ділянка № НОМЕР_16  площею 2,5235 з кадастровим номером 0524183900:01:004:0342; ділянка № НОМЕР_5  площею 1,9333 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0372; ділянка № НОМЕР_6  площею 1,9307 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0375; ділянка № НОМЕР_7  площею 1,9330 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0379; ділянка № НОМЕР_8  площею 1,8569 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0383; ділянка № НОМЕР_9  площею 1,8543 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0384; ділянка № НОМЕР_10  площею 1,7256 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0393; ділянка № НОМЕР_11  площею 1,7876 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0396; ділянка № НОМЕР_14 площею 1,9332 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0357; ділянка № НОМЕР_15 площею 1,8796 га з кадастровим номером 0524183900:01:004:0405. 
Вказані ділянки надавалися в оренду ПП «Агрофірма «Росток» терміном на 11 календарних місяців згідно договору від 15.07.2022. 
13.07.2023 року  ОСОБА_2 звернувся із заявою до Ободівської сільської ради з проханням надати йому в користування на умовах оренди невитребувані земельні частки (паї) кількістю 15 штук загальною площею 28,3904 га терміном на 11 календарних місяців, а саме: ділянка № НОМЕР_1 площею 1,9435 га; ділянка № НОМЕР_2 площею 2,1169 га; ділянка № НОМЕР_3 площею 1,8806 га; ділянка № НОМЕР_4 площею 1,8908 га; ділянка № НОМЕР_5 площею 1,9333 га; ділянка № НОМЕР_6 площею 1,9307 га; ділянка № НОМЕР_7 площею 1,9330 га; ділянка № НОМЕР_8 площею 1,8569 га; ділянка № НОМЕР_9 площею 1,8543 га; ділянка № НОМЕР_10 площею 1,7256 га; ділянка № НОМЕР_11 площею 1,7876 га; ділянка № НОМЕР_12 площею 1,8639 га; ділянка № НОМЕР_13 площею 1,8605 га; ділянка № НОМЕР_14 площею 1,9332 га; ділянка № НОМЕР_15 площею 1,8796 га. 
Зазначену заяву було зареєстровано Ободівською сільською радою 13.07.2023 за вхідним № 478.
ПП «Агрофірма «Росток» за вих. № 12 від 12.07.2023 року (зареєстровано Ободівською сільською радою 13.07.2023) подано заяву про продовження договору оренди невитребуваних земельних часток (паїв) кількістю 15 штук загальною площею 28,3904 га терміном на 11 календарних місяців.
Оскільки Ободівською сільською радою рішення про розгляд заяви ОСОБА_2 ухвалено не було, останній звернувся із цим позовом до Тростянецького районного суду Вінницької області.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що після направлення відповідачу заяви з договором оренди, відповідачем не вчинялись будь-які дії, які свідчили б про виявлення орендодавцем незгоди в укладенні договору оренди.
При цьому, суд першої інстанції зауважив, що зі змісту відзиву на позовну заяву випливає, що відповідачем не наведено беззаперечної незгоди на укладення договору оренди земельних ділянок за № б/н від 13.07.2023, а зазначено, що призначені сесії не відбулися, що перешкоджало вирішенню цього питання.
З огляду на наведене та з урахуванням визнання позову відповідачем, районний суд дійшов висновку, що право позивача порушено і воно підлягає відновленню в обраний ним спосіб з урахуванням вимог ст. 13 ЦПК України, тому позов підлягав задоволенню.
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Конституційний Суд України у рішенні від 11.12.2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абз. 3 пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини).
Згідно із ч. 3 ст. 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
При цьому, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
Рішення є таким, що ухвалене про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 25.01.2021 року у справі № 206/3087/18 (провадження № 61-19028св20).
Тобто, після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.
Подаючи апеляційну скаргу, ПП Агрофірма «РОСТОК» посилалося на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у даній справі, обмежив підприємство, яке як і  ОСОБА_2 зверталось до Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області із заявою про із бажанням реалізувати право оренди спірних земельних ділянок.
Відтак, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення безумовно стосувалося прав, інтересів та обов`язків особи, яка подала апеляційну скаргу, оскільки оскаржуваним рішенням суду визнано укладеним договір оренди на спірні земельні ділянки за  ОСОБА_2 , що в результаті позбавило ПП Агрофірма «РОСТОК» скористатись можливістю отримати на рівних умовах в оренду спірні земельні ділянки, враховуючи, що підприємтсво на момент розгляду справи заявило аналогічні права на предмет спору. 
Щодо суті позовних вимог, то апеляційний суд вказує на таке.
Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
За змістом статті 18 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.
Згідно з положеннями частини 1-4, 8 статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності
Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.
Не підлягають передачі в оренду земельні ділянки, штучно створені у межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, розташованих у прибережній захисній смузі водних об`єктів, крім випадків, передбачених законом.
Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років.
Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.
Частиною першою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.
Згідно з ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Отже, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішення про надання передачу або відмову у передачі в оренду земельної ділянки із наведенням підстав такої відмови.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування-орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів..
Правовий статус Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області визначається Законом України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі – Закон № 280/97-ВР).
Стаття 26 Закону № 280/97-ВР передбачає виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад.
Так, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, серед іншого, відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР).
Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону № 280/97-ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 280/97-ВР визначено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.
На підставі ч. 4 ст. 47 Закону № 280/97-ВР постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.
Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, орган місцевого самоврядування вирішує питання про передачу або відмову в передачі в оренду земельної ділянки шляхом ухвалення відповідного рішення. При цьому, зважаючи на норми Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", таке рішення приймається на пленарних засіданнях.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» передавати в оренду нерозподілені земельні ділянки/невитребувані паї мають право виключно сільські, селищні, міські ради, на території яких розташована така земля. До 01.01.2019 р. повноваження передавати в оренду нерозподілені земельні ділянки/невитребувані паї за межами населених пунктів мали районні державні адміністрації. Відповідно, з 01.01.2019 райдержадміністрації втратили такі повноваження та на даний час не має значення розташування такої земельної ділянки в межах чи поза межами населеного пункту.
Як видно з матеріалів справи, позивач 13.07.2023 року  ОСОБА_2 звернувся із заявою до Ободівської сільської ради з проханням надати йому в користування на умовах оренди невитребувані земельні частки (паї) кількістю 15 штук загальною площею 28,3904 га терміном на 11 календарних місяців.
Водночас, станом на дату звернення до суду жодного передбаченого законом рішення за результатами його розгляду радою не ухвалено. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано.
Також в матеріалах справи не міститься відомостей стосовно того чи оскаржувалась бездіяльність Ободівської сільської ради щодо нерозгляду заяви ОСОБА_2 з проханням надати йому в користування на умовах оренди спірні невитребувані земельні частки (паї). З наданих у судовому засіданні пояснень учасників справи таких відомостей з`ясовано також не було.
Натомість, з метою захисту своїх порушених прав позивач звернувся до суду із позовними вимогами про визнання укладеним договору оренди землі б/н від 13.08.2023 між ОСОБА_2 та Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області, посилаючись на принцип «мовчазної згоди» на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах.
Що стосується вищевикладеної вимоги позивача, то суд апеляційної інстанції зауважує, що ОСОБА_2 звернувся до Ободівської сільської ради із заявою не про поновлення договору оренди землі, а про укладення нового договору оренди спірних земельних ділянок між ОСОБА_2 та Ободівською сільською радою вперше.
Виходячи із обставин цієї справи, колегія суддів враховує, що оскаржуване рішення не містить повного аналізу обставин, з`ясування яких є необхідним і важливим при розгляді питання про передачу або відмову в передачі в оренду земельної ділянки сільською радою вперше.
При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх визначених Законом підстав у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки. А ухвалення судом рішення про визнання укладеним договору оренди землі між ОСОБА_2 та Ободівською сільською радою, без перевірки наявності чи відсутності усіх умов, необхідних для укладання такого договору, призведе до втручання в дискреційні повноваження відповідача, що є недопустимим.
Таким чином, враховуючи викладене вище, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що єдиним та ефективним способом захисту прав, інтересів позивача є визнання укладеним договору оренди землі між ОСОБА_2 та Ободівською сільською радою.
Отже, з урахуванням вищевикладених обставин, проаналізувавши надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Зазначеним вище обставинам, які безпосередньо стосуються предмета даного спору, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, а тому рішення суду першої інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ПП Агрофірма «РОСТОК», в інтересах якого діє адвокат Тимощук Євгеній Сергійович, задовольнити.
Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове.
Позов ОСОБА_2 до Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання укладеним договору оренди землі залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 31 січня 2024 року.

Суддя-доповідач:                                                В.П. Рибчинський

Судді:                                                                        С.К. Медвецький
                                                               
       В.В. Оніщук