Номер провадження: 33/813/425/24
Номер справи місцевого суду: 523/19307/23 
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 13 грудня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №566788,   ОСОБА_2 05.10.2023р. близько 18 год. 00 хв., за адресою: м. Одеса, в громадському місці на вулиці Агрономічна, 108 вчинила сварку, ображала громадянку ОСОБА_1 , штовхнула її, спричинила тілесні ушкодження, чим вчинила правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.
Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 13 грудня 2023 року провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП закрито. 
Не погодившись з наведеною постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 13 грудня 2023 року – скасувати та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що порушує права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268, 279, 285 КУпАП, оскільки суд першої інстанції не провів повного та всебічного розгляду даної справи, дійшов невірних висновків, аналізуючи матеріали справи. Зокрема, ОСОБА_1 посилається на те, що мотивуючи прийняте рішення про закриття провадження в справі через відсутність складу адміністративного правопорушення, суд дослідив матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, доповідну записку про результати розгляду звернення потерпілої, рапорт, письмову заяву потерпілої, письмову заяву обвинуваченої, медичну довідку, проте в описовій та мотивувальній частині оскаржуваної постанови не надав та не відобразив жодної оцінки зазначеному переліку доказів. Також дії обвинуваченої були зафільмовані на відеокамеру, розміщену біля будинку потерпілої і вказаний відеозапис доводить наявність в діях обвинуваченої складу адміністративного правопорушення, проте в оскаржуваній постанові не надано оцінки цьому доказу. Зазначає, що судом протиправно визначено, що вчинення сварки, образи потерпілої, штовханина та спричинення тілесних ушкоджень не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
У запереченнях на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність, просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 13 грудня 2023 року – залишити без змін. Зазначає, шо наданий потерпілою диск з відеозаписом події не може слугувати доказом у справі та є неналежним доказом, оскільки не зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення від 09.10.2023 та не був долучений до матеріалів справи при їх направленні до суду. При цьому, вказаний відеозапис також не був скріплений електронним цифровим підписом автора, а тому є неналежним доказом. Окрім того, ОСОБА_2 зазначає, що між нею та ОСОБА_1 є непорозуміння з приводу спільної межі земельних ділянок, у зв`язку із чим перебувають у недобросусідських відносинах. 
Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд виходить з наступного.
Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
У сенсі положень ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на громадський порядок. Поняття «дрібне хуліганство» - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе приставання до громадян та інші подібні дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян, якщо вони за своїм характером не тягнуть застосування заходів кримінального покарання. Дрібне хуліганство характеризується наявністю умислу - особа, яка скоїла дрібне хуліганство, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок, і бажає чи свідомо допускає вияв неповаги до суспільства.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні докази вчинення ОСОБА_2 дрібного хуліганства.  
Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_2 надавались пояснення щодо обставин, викладених у протоколі. Зокрема представник ОСОБА_2 – Кокарєв А.П. зазначав, що у протоколі про адміністративні правопорушення не вказано, що ОСОБА_2 виражалась нецензурною лайкою, не вказано, що було порушено громадський порядок і спокій громадян, не зазначено хуліганського мотиву, а зазначено лише, що ОСОБА_2 вчинила сварку, ображала ОСОБА_1 та штовхнула її, спричинила тілесні ушкодження, тобто мав місце особистий конфлікт між сторонами, на ґрунті тривалих неприязних відносин через спільну межу земельних ділянок, що ставить під сумнів наявність складу правопорушення за ст. 173 КУпАП. Наголошував, що ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не наносила, а пошкодження пальця ОСОБА_1 сталось при зачиненні хвіртки. 
Про наявність тривалого конфлікту з ОСОБА_2 ствердила і потерпіла ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях поданих до суду. 
Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, хуліганство, як правопорушення, виключається за наявності таких умов: конфлікт має місце між знайомими, на ґрунті особистих неприязних відносин, тобто без мотивів явної неповаги до суспільства. У такому випадку дії сторін у конфлікті визнаються правопорушенням в залежності від шкоди, яка спричинена фактично та від передбачення кримінальної чи адміністративної відповідальності за спричинення такої шкоди.
Отже, при розгляді справи судом вірно встановлено, що конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стосується питання, пов`язанного з тим, що вони є сусідками та не перебувають у добросусідських відносинах. 
Сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, особистих образ не може свідчити про вчинення дрібного хуліганства, в розумінні вимог ст.173 КУпАП.
Таким чином, суддя першої інстанції правильно дійшов до висновку про відсутність в діях  ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме дрібного хуліганства.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що мотивуючи прийняте рішення про закриття провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення, суд дослідив матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, доповідну записку про результати розгляду звернення потерпілої, рапорт, письмову заяву потерпілої, письмову заяву обвинуваченої, медичну довідку, проте в описовій та мотивувальній частині оскаржуваної постанови не надав та не відобразив жодної оцінки зазначеному переліку доказів є необґрунтованими, з огляду на наступне. 
Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому за змістом ст.252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З оскаржуваної постанови вбачається, шо вислухавши пояснення ОСОБА_2 , її представника, ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 566788 (а.с.1), доповідну записку про результати розгляду звернення гр. ОСОБА_1 (ІТСІПНП № 9251 від 05.10.23р.) (а.с.2), рапорт від 05.10.2023р. (а.с.3), письмову заяву ОСОБА_1 (а.с.4), письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.5), письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с.6), медичну довідку (а.с.7), суддя встановив, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України.
Отже, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції в повній мірі врахував вимоги норм ст.ст.252, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, прийшовши до обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. 
Не можуть бути підставою скасування постанови суду доводи апелянта про те, що в оскаржуваній постанові не надано оцінки відеозапису події, який було зафіксовано на відеокамеру, розміщену біля будинку потерпілої, оскільки його зміст не доводить наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, відеозапис не містить звуку, та його якість не надає підстав для безумовного висновку про неправомірну поведінку останньої. 
Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить. 
У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення  ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову суду без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 13 грудня 2023 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                         Є.С. Сєвєрова