ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1112/22  Номер провадження 22-ц/814/308/24	Головуючий у 1-й інстанції Макарчук С.М.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В., 
розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 лютого 2023 року у складі судді Макарчука С. М.
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У липні 2022 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилаючись на факт прострочення боржника  ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 04.03.2020 та наявність заборгованості, що виникла станом на 26.06.2022 у сумі 30 257,80 грн і складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 25 242,94 грн, заборгованості за простроченими відсотками - 5 014,86 грн, просив про стягнення з  ОСОБА_1  вказаної суми з покладенням на відповідача понесених по справі судових витрат. 
Позов мотивовано тим, що 04.03.2020 між сторонами укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на офіційному сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг.
За умовами цього договору відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач 04.03.2020 отримала кредитну картку «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом.
Проте, своїх зобов`язань за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість. 
Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 лютого 2023 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Рішення суду мотивовано відсутністю правових підстав для задоволення позову, оскільки заборгованість по кредиту виникла внаслідок несанкціонованої відповідачем фінансової операції по її рахунку, здійсненої невстановленими особами, а позивачем не надано суду доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню третіми особами інформації, що дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. 
Не погодившись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, а відповідач приховала від суду дійсні обставини справи, оскільки транзакція за кредитною карткою ОСОБА_1 на суму 27 462 грн була проведена 09.10.2021 шляхом входу до аккаунту в Приват24, система захисту входу до якого унеможливлює використання коштів третіми особами без розголошення клієнтом своїх персональних даних.
Вказує, що переказ коштів ОСОБА_1 підтвердила шляхом повідомлення шахраям паролю з смс для підтвердження операції.
Таким чином, ОСОБА_1 приховала від суду факт розголошення нею своїх персональних даних, а тому відповідальність за здійснення 09.10.2021 банківських операцій з переказу коштів та оплати послуг, повністю покладається на неї.
Отже, через власну недбалість відповідача та власні її дії, що були спрямовані на повідомлення/розголошення стороннім особам власних персональних даних та даних кредитної картки, було надано можливість здійснити вхід у додаток Приват24 клієнта та розпорядитися її кредитними коштами. Технічно банк не несе відповідальність за операції, що виконуються з ПІН-кодом в додатку Приват24, оскільки в такому випадку немає технічної можливості встановити ким саме була проведена операція, оскільки вважається, що код відомий тільки власнику картки, з його номера телефону здійснено вхід, а значить, операцію виконував саме власник картки.
Зазначає, що відповідач пройшла ідентифікацію та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а після отримання кредитної картки здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, отримувала кредитні кошти з власної ініціативи, знімала ці кошти та здійснювала покупки, що підтверджує факт укладення сторонами кредитного договору та визнання нею його умов.
Також вказує, що сума заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком банку та випискою про рух коштів по картці відповідача.
Оскільки позичальник зобов`язання за договором належним чином не виконала, розголосила персональні дані третім особам, вона має повернути банку використані кредитні кошти та відсотки за користування кредитними коштами, за відсотковою ставкою, розмір якої був погоджений сторонами.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Калініченко О. В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.
Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України. 
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). 
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України). 
Згідно частин першої, другої, третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
По справі встановлено, що 04 березня 2020 року між сторонами було укладено кредитний договір без номеру шляхом приєднання  ОСОБА_1 до Умов та Правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк». 
На виконання умов кредитного договору 04.03.2020 відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_1 терміном дії до 31.07.2023 із встановленим кредитним лімітом, який неодноразово змінювався.
09 жовтня 2021 року за вказаною карткою відповідача здійснено платіжну операцію на суму 27 462 грн за призначенням «Розваги: onlinegamer, DNIPRO», внаслідок чого виникла заявлена позивачем заборгованість по кредиту.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 невідкладно повідомила АТ КБ «ПриватБанк» про здійснення несанкціонованої платіжної операції, звернувшись на гарячу лінію 3700 та сформувавши в особистому електронному кабінеті заявку на повернення коштів, на яку 11.10.2021 АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь про те, що операцію здійснено в мережі іншого банку, суму списано з картки, за заявкою провести претензійну роботу неможливо.
Також 09 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського відділення поліції УП ГУНП в м. Києві із заявою про вчинення злочину за частиною першою статті 190 КК України, відомості про який внесені до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді від 24.12.2021.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у спірних правовідносинах предметом доказування є наявність обставин, які безспірно доводять факт вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, що сприяли втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, що позивачем в установленому законом порядку по справі не доведено, з чим погоджується і судова колегія апеляційного суду.
Правовідносини, що склались між сторонами, ґрунтуються на умовах кредитного договору, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України), а також на договорі банківського рахунка, за яким банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (частина перша статті 1066 ЦК України). 
Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) встановлено, що суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Правила платіжних систем мають передбачати відповідальність за порушення цих вимог з урахуванням вимог законодавства України. 
При проведенні переказу його суб`єкти мають здійснювати в межах своїх повноважень захист відповідної інформації від несанкціонованого доступу до інформації - доступу до інформації щодо переказу, що є банківською таємницею або є іншою інформацією з обмеженим доступом, осіб, які не мають на це прав або повноважень, визначених законодавством України, а також якщо це не встановлено договором; несанкціонованих змін інформації - внесення змін або часткового чи повного знищення інформації щодо переказу особами, які не мають на це права або повноважень, визначених законодавством України, а також встановлених договором; несанкціонованих операцій з компонентами платіжних систем - використання або внесення змін до компонентів платіжної системи протягом її функціонування особами, які не мають на це права або повноважень, визначених законодавством України, а також встановлених договором.
У пункті 32.1 статті 32 Закону визначено, що банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. 
Банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу лише внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо) (пункт 33.3. статті 33 Закону). 
Відповідно до Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» що діяло на момент здійснення платіжної операції по картковому рахунку відповідача, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором; емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. 
Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду у поряду, встановленому статтею 83 ЦПК України. 
Так, позивач та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути подано в установлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен повідомити про це письмово суд із зазначенням доказу, який не може бути подано, причин його неподання у зазначений строк, а також доказів, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. За наявності поважних причин суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Докази, не подані в установлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Проте, всупереч наведених процесуальних норм, АТ КБ «ПриватБанк», пред`явивши позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок спірної платіжної операції, доказів на підтвердження дій чи бездіяльності відповідача, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, по справі не надав та відповідних обставин суду не довів. 
Натомість, відповідач ОСОБА_1 , виявивши безпідставне списання коштів з її рахунку, невідкладно повідомила про це банк, вживши усіх залежних від неї заходів задля попередження несанкціонованого платежу.
Таким чином, встановивши, що відповідач ОСОБА_1 не має боргу перед позивачем за кредитним договором № б/н від 04.03.2020, а платіжна операція 09.10.2021 на суму 27 462 грн нею не виконувалась, про що вона невідкладно повідомила позивача, за недоведеності факту недотримання відповідачем вимог щодо захисту інформації або вчинення нею інших дій чи бездіяльності, що сприяли здійсненню незаконних операцій з компонентами платіжних систем, а також врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа вказаними грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову та покладення на позичальника відповідальності за спірну платіжну операцію. 
Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.
Надсилання до апеляційного суду у день розгляду справи нових доказів, які знаходились у розпорядженні позивача, але не були подані до суду першої інстанції у встановленому законом порядку, на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливає. У відповідності до вимог частини третьої статті 367 ЦПК України за відсутності доказів неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача, надані представником АТ КБ «ПриватБанк» 10.01.2024 через систему «Електронний суд» докази у вигляді чеку MDY5L2FCP1009 у форматі pdf, а також аудіозапис розмови 1. 694540710 та аудіозапис розмови 2. 694546501 у форматі mp4, до розгляду апеляційним судом не приймаються.
Оскільки рішення суду першої інстанції ґрунтується на вимогах закону та встановлених фактичних обставинах справи, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційним судом не вбачається.
За вказаних обставин колегія суддів апеляційного суду залишає апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.   
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 лютого 2023 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                С. Б. Бутенко

Судді                                                                                О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна