ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2024 р.	Справа № 529/1225/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 02.11.2023 та ухвалу Диканського районного суду Полтавської області від 16.11.2023 головуючий суддя І інстанції: Петренко Л.Є, вул. Пушкіна, 11a, смт. Диканька, Диканський, Полтавська, 38500, повні тексти складено 02.11.23 року та 16.11.2023 року відповідно, у справі № 529/1225/23
          за позовом        ОСОБА_1  
          до       Головного управління Національної поліції в особі сектору поліцейської діяльності № 2 ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавської області      третя особа        Інспектор Сектору поліцейської діяльності № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Огієнко Олександр Олександрович 
          про визнання дій працівника поліції неправомірними та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
08.08.2023 представник позивача Кіндяк О.І. звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просив визнати неправомірними дії інспектора з реагування патрульної поліції СПД № 2 Огієнка О.О. по продовженню розгляду адміністративної справи 08.02.2023 та складання постанови серії БАД № 659353 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.
В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що працівниками СПД № 2 ВП № 2 Полтавського РУП 08.02.2023 в смт.Диканька по вул..Козацька щодо ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 659353, начебто з підстав порушення п.2.9 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, за що на нього було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. Однак, розгляд справи був проведений за відсутності представника ОСОБА_1 , тобто йому було відмовлено у наданні правової допомоги та залучення фахівця у галузі права, а також в період оповіщення повітряної тривоги та ненадання особі всіх прав передбачених ст.268 КУпАП.
Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 02.11.2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в особі сектору поліцейської діяльності № 2 ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавської області про визнання дій працівника поліції неправомірними та стягнення моральної шкоди.
Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 16.11.2023 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Кіндяка О.І. про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій працівника поліції неправомірними та стягнення моральної шкоди, відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням та ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційні скарги, в яких просить скасувати вказані рішення і ухвалу та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що на його думку поліцейський формально підійшов до розгляду справи, порушив процесуальні права особи, котра притягалася до відповідальності (позивача), а тому позовні вимоги є обґрунтованими і суд повинен був їх задовольнити.
Також, позивач зауважує, що розгляд адміністративної справи був проведений за відсутності представника особи, щодо якої розглядалася справа, відмови у наданні правової допомоги та залучення фахівця у галузі права, а також в період оповіщення повітряної тривоги на людному місці, незахищеної від можливої ракетної небезпеки з боку РФ, із ненаданням особі всіх прав передбачених ст. 268 КУпАП.
Під час розгляду справи, поліцейським не було забезпечено право на захист та відкладення розгляду справи, та право на безпеку життя та здоров`я особи, розгляд адміністративної справи під час оголошеної повітряної тривоги, та можливість відкладення розгляду справи. Все це призвело до порушення процедури розгляду адміністративної справи, та нанесення позивачу моральної шкоди.
Крім того, позивач просить стягнути моральну шкоду у розмірі 5000грн. та зазначає, що дана ситуація призвела до моральних страждань позивача, побоювання за своє здоров`я та життя, зневіру у правоохоронні органи, верховенства права, взагалі до державних органів котрі не надають рекомендацій, роз`яснень вказівки як діяти працівникам в таких ситуаціях, що робить зневіру громадян у правові норми, їх законність, правильність та ставить під сумнів, що здоров`я та життя людини є пріоритетом в державі.
В апеляційній скарзі на ухвалу Диканського районного суду Полтавської області від 16.11.2023 року позивач зазначає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі сплаченого судового збору в сумі 1395,68 грн, та судові витрати на професійну правничу допомогу котрі понесе позивач в розмірі 10 000 грн., а тому ухвала підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про стягнення судових витрат.
Відповідач скористався своїм правом та надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача на ухвалу Диканського районного суду Полтавської області від 16.11.2023, в якому зазначає, цей спір виник у справі незначної складності та не характеризується наявністю виключної правової проблеми, значним суспільним інтересом до її розгляду, великою кількістю зібраних і поданих до суду адвокатом доказів. 
Крім цього, ГУНП в Полтавській області вважає, що дана справа є справою незначної складності, провадження здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження. Відомості єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua містить численні рішення судів з аналогічного предмету спору, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Адвокат не відвідував суд для з`ясування обставин справи, не ознайомлювався з матеріалами справи, не подавав клопотань та інших процесуальних документів. Подання відповіді на відзив у цій категорії адміністративних справ не передбачено.
Враховуючи наведені вище фактичні обставини цієї справи ГУНП в Полтавській області акцентує увагу на тому, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відповідач дійшов висновку, що заявлена сума витрат на правову допомогу в розмірі 11395, 68 гривень є завищеною. 
Крім того, відповідач звертає увагу на те, що рішенням Диканського районного суду від 02.11.2023 по справі № 529/1225/23 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Таким чином, оскільки суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, не підлягає також і стягненню на його користь судові витрати понесені по справі. 
Також ГУНП в Полтавській області акцентує увагу суду, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено порядку стягнення судових витрат у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача. Вищенаведене свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача по справі. 
Окрім наведеного, відповідач, просить провести судове засідання без участі представника ГУНП в Полтавській області.
Позивач надав до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи без його участі та участі його представника.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення та ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 659353 від 08.02.2023, винесеної поліцейським СПД № 2 ВП № 2 Полтавського РУП Огієнком О.О., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 08.02.2023 о 12 год 05 хв в смт.Диканька керував автомобілем Опель, реєстраційний номер НОМЕР_1 з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів, а саме захисною плівкою від механічних пошкоджень, чим порушено п.2.9в ПДР України.
Викладені у вказаній постанові обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не оспорюються позивачем та його представником. Штраф в сумі 1190 грн сплачений, що підтвердив представник позивача в судовому засіданні.
Проте, позивач вважає, що дії працівника поліції при розгляді справи були неправомірними, оскільки відмовлено у клопотанні про залучення адвоката та проведено розгляд справи під час повітряної тривоги.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді стосовно нього справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції порушено процедуру розгляду справи не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно ч.1 ст.121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Нормами Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII передбачено, що до повноважень Національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.
Пунктом 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 року № 1395, передбачено, що Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.
Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно ст. 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 даного Кодексу, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством заборонено керування транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів.
З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 659353 від 08.02.2023, винесеної поліцейським СПД № 2 ВП № 2 Полтавського РУП Огієнком О.О., встановлено, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 08.02.2023 о 12 год 05 хв в смт.Диканька керував автомобілем Опель, реєстраційний номер НОМЕР_1 з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів, а саме захисною плівкою від механічних пошкоджень, чим порушено п.2.9в ПДР України.
Викладені у вказаній постанові обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не оспорюються позивачем та його представником. Штраф в сумі 1190 грн сплачений, що підтвердив представник позивача в судовому засіданні.
Проте, позивач вважає, що дії працівника поліції при розгляді справи були неправомірними, оскільки відмовлено у клопотанні про залучення адвоката та проведено розгляд справи під час повітряної тривоги.
Колегія суддів дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського встановила, що 08.02.2023 о 12:05 год. зупинено автомобіль Опель та розпочато розмову між поліцейським та водієм автомобіля, в ході якої останньому повідомлено, що номерні знаки на автомобілі забруднені, що унеможливлює їх ідентифікацію та мають плівку, що заборонено, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.121-3 КУпАП. О 12:10 год поліцейським розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, водію ОСОБА_1 роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України та оголошено про накладення адміністративного стягнення в розмірі 1190 грн. 
Під час розгляду справи клопотань від ОСОБА_1 не надходило. Після чого працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що ним буде складатися постанова та відійшов до патрульного автомобіля. 
О 12:13 год ОСОБА_1 вийшов із свого автомобіля та запитав, чи може він скористатися правовою допомогою та викликати свого адвоката, на що поліцейський каже: «Викликайте» та продовжив складати постанову. 
О 12:16 год з відеозапису вбачається, що розпочато сигнал оповіщення про повітряну тривогу. Надалі працівник поліції складає постанову та о 12:28 год підходить до автомобіля в якому перебуває ОСОБА_1 . 
Останній надає письмове клопотання про порушення дій працівником поліції та просить його долучити до постанови. Також вказує, що розгляд справи проведено під час повітряної тривоги, а тому його права порушені.
Колегія суддів переглянувши надані відповідачем відеозаписи не встановила обставин, які б свідчили про порушення процедури розгляду справи або порушення прав позивача під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та/або будь-яким чином свідчили про перевищення службових повноважень поліцейським відносно позивача.
Посилання представника позивача на те, що під час винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності поліцейськими було проігноровано сигнал повітряної тривоги, що є грубим нехтуванням правилами безпеки, не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Крім того сигнал оповіщення про повітряну тривогу розпочався вже після розгляду справи поліцейським та оголошення про накладення адміністративного стягнення, а саме під час складання поліцейським постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Жодних обмежень з боку поліцейських щодо можливості пройти до укриття водію ОСОБА_1 не вбачається. Після оголошення сигналу повітряної тривоги від ОСОБА_1 не надходило прохань пройти до укриття. Останній перебував у своєму автомобілі і не вчиняв дій, які б свідчили про його бажання пройти до укриття.
Також, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача, щодо відхилення поліцейським клопотання ОСОБА_1 про правову допомогу, оскільки з відеозапису вбачається, що клопотання про бажання скористатися правовою допомогою ОСОБА_1 оголосив поліцейському вже коли останній складав постанову, тобто після оголошення ним про накладення адміністративного стягнення. Крім того, працівник поліції не відмовляв ОСОБА_1 у доступі до правової допомоги, останній вказав: «Викликайте», на що ОСОБА_1 зазначив, що адвокат зараз у м.Полтаві.
Надалі, позивач не вчиняв будь-яких активних дій, які б свідчили про бажання реалізувати право на правову допомогу.
При цьому працівник поліції зі свого боку створив для позивача належні умови і надав час для користування правовою допомогою.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач не заявляє позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови серії БАД № 659353, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Так, за правилами ч.ч. 1, 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнати неправомірними дії інспектора з реагування патрульної поліції СПД № 2 Огієнка О.О. по продовженню розгляду адміністративної справи 08.02.2023 та складання постанови серії БАД № 659353 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права позивача.
Колегія суддів зазначає, що такі вимоги позивача не мають самостійного правового значення, оскільки оцінку оскаржуваних дій має надати суд під час оцінки правомірності постанови серії БАД № 659353.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що вчиняючи дії, оскаржувані позивачкою, відповідач здійснював не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, які підлягають оцінюванню на відповідність їх закону лише в контексті вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, в ході якого перевіряється законність та обґрунтованість вжитих заходів, дотримання порядку їх проведення. В сукупності оцінка таких дій є одним з критеріїв законності притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновоком суду першої інстанції, що  позовні вимоги визнання неправомірними дії інспектора з реагування патрульної поліції СПД № 2 Огієнка О.О. по продовженню розгляду адміністративної справи 08.02.2023 та складання постанови серії БАД № 659353 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.
За приписами п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У свою чергу, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.
Як вбачається з матеріалів справи, наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує фактом притягнення його до адміністративної відповідальності.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає, що в даному випадку існування зазначених обставин не може безумовно вважатися завданням особі моральної шкоди. При цьому, зібраними у справі доказами неможливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між будь-якими моральними стражданнями позивача та фактом притягнення його до адміністративної відповідальності.
Відтак, вимогу позивача про стягнення моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.
Щодо доводів апеляційної скарги про протиправність ухвали Диканського районного суду Полтавської області від 16.11.2023 року, колегія суддів зазначає наступне.
02.11.2023 рішенням Диканського районного суду Полтавської області відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій працівника поліції неправомірними та стягнення моральної шкоди.
Колегія суддів переглядаючи рішення Диканського районного суду Полтавської області від 02.11.2023 погодилась з висновком суду першої інстанції, що  позовні вимоги визнання неправомірними дії інспектора з реагування патрульної поліції СПД № 2 Огієнка О.О. по продовженню розгляду адміністративної справи 08.02.2023 та складання постанови серії БАД № 659353 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають.
Отже, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені ним під час розгляду даної справи не підлягають відшкодуванню.
Таким чином, враховуючи вище викладені обставини, а також те, що позивачеві ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог, при цьому, ухвалюючи рішення, судом зазначено про відсутність підстав відшкодуванню ОСОБА_1 судових витрат, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Диканського районного суду Полтавської області від 02.11.2023 року та ухвала Диканського районного суду Полтавської області від 16.11.2023 року по справі № 529/1225/23 відповідають вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для їх скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 02.11.2023 та ухвалу Диканського районного суду Полтавської області від 16.11.2023 у справі № 529/1225/23  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  19.03.2024 року