ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

13 лютого 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 728/1542/19
Головуючий у першій інстанції – Пархоменко П. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/422/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.,
суддів:  Мамонової О.Є., Онищенко О.І., 
із секретарем – Піцан В.М.,
учасники справи: стягувач (скаржник) – ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження – старший державний виконавець Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дема Катерина Юріївна,
боржник – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 грудня 2023 року (місце ухвалення – м. Бахмач) у справі за скаргою ОСОБА_1 на повідомлення старшого державного виконавця про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання,
                                            В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2023 року представник ОСОБА_1 – адвокат Мироненко С.В. звернувся до суду зі скаргою на повідомлення старшого державного виконавця Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Деми К.Ю. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 05.10.2023. В обґрунтування посилався на те, що рішенням Бахмацького районного суду від 30.12.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені і спірне домоволодіння поділено в натурі, зокрема було зобов`язано відповідача демонтувати сходи з першого поверху, по справі видано виконавчий лист.
За доводами скарги, боржник добровільно рішення суду не виконує та дієво перешкоджає цьому, що і зумовило звернення ОСОБА_1 до державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду в частині демонтування сходів з першого поверху.
Зазначає, що державним виконавцем було складено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення.
Тому вважає, що виконання рішення суду можливе лише із застосування заходів примусового виконання рішень, іншого способу виконати рішення суду не існує.
У скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Мироненко С.В. просить: 
скасувати повідомлення старшого державного виконавця Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Деми К.Ю. про повернення виконавчого документу про прийняття до виконання;
зобов`язати старшого державного виконавця Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дему К.Ю. вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого листа № 2/728/26/20, виданого 20.06.2022 Бахмацьким районним судом Чернігівської області.
Ухвалою Бахмацького районного суду від 27.12.2023 скарга ОСОБА_1 на повідомлення старшого державного виконавця Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Деми К.Ю. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 05.10.2023, задоволена частково.
Повідомлення старшого державного виконавця Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Деми К.Ю. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 05.10.2023 – скасовано.
         Зобов`язано старшого державного виконавця Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дему К.Ю. відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого Бахмацьким районним судом Чернігівської області у справі № 728/1542/19 (номер провадження № 2/728/16/20) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
В обґрунтування вказаної ухвали суд послався на те, що така категорія рішень суду, як поділ спільного майна шляхом виділення його частини стягувачу передбачає декілька заходів примусового виконання рішення суду та державний/приватний виконавець зобов`язаний проаналізувати, яка річ підлягає виділу стягувачеві - з індивідуальними чи родовими ознаками - та залежно від цього визначити, який саме захід примусового виконання підлягає застосуванню під час виконання рішення суду.
При постановленні ухвали судом були враховані правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.08.2023 у справі № 439/1475/18.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_2 – адвокат Ковалюх В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Бахмацького районного суду від 27.12.2023 та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 та стягнути витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу.
За доводами скарги, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Як зазначає заявник, судом при постановленні ухвали не було враховано ухвалу Бахмацького районного суду від 22.05.2023 про відмову у роз`ясненні рішення, залишену без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 27.07.2023, в якій зазначено що резолютивна частина рішення є зрозумілою, містить висновки про поділ майна і порядок поділу, що не потребує роз`яснення. У постанові Чернігівського апеляційного суду зазначено, що рішення Бахмацького районного суду від 30.12.2020 виконано, частка ОСОБА_1 у спільному майні подружжя виділена в натурі, на нерухоме майно, яке їй належить, визначено нову поштову адресу.
Вказує, що з урахуванням положень п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» ні в резолютивній частині рішення Бахмацького районного суду від 30.12.2020, ні у виконавчому листі від 20.06.2022 не зазначено, що будь-хто із сторін спору зобов`язаний вчинити якісь дії для поділу спільного будинку, а тому вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду учасниками справи подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що  рішенням Бахмацького районного суду від 30.12.2020 у справі № 728/1542/19 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя було задоволено частково, а саме домоволодіння по АДРЕСА_1 розподілено в натурі та зобов`язано провести ремонтно-будівельні роботи по відокремленню частини приміщень.
20.06.2022 Бахмацьким районним судом було видано виконавчий лист у справі № 728/1542/19 (номер провадження № 2/728/16/20) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя (а.с. 7-9).
За матеріалами справи, 05.10.2023 року старшим державним виконавцем Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Демою К.Ю. було направлено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 2/28/26/20, виданого Бахмацьким районним судом 20.06.2022, з підстав, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень. Роз`яснено, що ОСОБА_1 має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні належним приміщенням шляхом зобов`язання боржника ОСОБА_2 вчинити певні дії, які зазначені у вказаному виконавчому листі (а.с. 5-6).
Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що така категорія рішень суду, як поділ спільного майна шляхом виділення його частини стягувачеві передбачає декілька заходів примусового виконання рішення суду та державний/приватний виконавець зобов`язаний проаналізувати, яка річ підлягає виділу стягувачеві - з індивідуальними чи родовими ознаками - та залежно від цього визначити, який саме захід примусового виконання підлягає застосуванню під час виконання рішення суду.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, враховуючи наступне.
Звертаючись до суду зі скаргою, скаржник вказував, що виконання рішення суду можливе лише із застосування заходів примусового виконання рішень, іншого способу виконати рішення суду не існує.
Згідно Повідомлення про повернення виконавчого документіу стягувачу без прийняття до виконання від 05.10.2023 державним виконавцем Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Демою К.Ю. на підставі п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.
Повідомлення про повернення виконавчого документі стягувачу обґрунтоване державним виконавцем тим, що виконання рішення не передбачає заходів примусового виконання рішень та роз`яснено, що ОСОБА_3 має право звернутись до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні належним приміщенням шляхом зобов`язання боржника ОСОБА_2 вчинити певні дії, які зазначені у виконавчому листі № 2/728/26/20 від 20.06.2022.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Право на звернення зі скаргою до суду в рамках виконання судового рішення у цивільній справі регламентовано ст. 447 ЦПК України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».
У пункті 7 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення.
Визначаючи, чи судове рішення (щодо вирішення спору по суті) підлягає примусовому виконанню, суди мають враховувати, що, за загальним правилом, примусовому виконанню підлягають усі судові рішення, які неможливо виконати без застосування заходів примусового виконання у виконавчому провадженні, зокрема, якщо боржник відмовляється добровільно виконати рішення суду на користь стягувача і поза межами виконавчого провадження в інший спосіб та порядок стягувач не може виконати таке рішення суду.
В оцінці того, якому саме заходу примусового виконання відповідає зміст зверненого до виконання рішення суду, суду потрібно враховувати його суть та зміст.
Як убачається з матеріалів справи, виконачий лист був виданий на виконання рішення суду, яким визнано право власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по 1/2  частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на підставі висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи та зобов`язано сторони провести ремонтно-будівельні роботи.
Належним та повним виконанням такого рішення суду буде досягнення остаточної правової мети звернення особи за судовим захистом з позовом, який суд задовольнив частково, ухваливши відповідне рішення, - про отримання стягувачем відповідної частини житлового будинку як у власність, так і у фактичне володіння.
Оскільки рішенням суду визначено виділити стягувачеві певне майно або певну кількість майна, тому захід примусового виконання залежить від того, чи є ця річ індивідуально визначеною або є річчю з родовими ознаками.
Тож у такому випадку належним заходом примусового виконання рішення суду про виділ майна стягувачеві є виділення частини спірного майна  власність і здійснення відповідних заходів для відокремлення такої частин майна від майна, що належить боржнику у спосіб, зазначений у рішенні, що відповідає пункту 3 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження». Виконання рішень такої категорії, відповідно, регламентовано статтею 60 цього Закону.
Враховуючи викладене, не обґрунтованими є  доводи апеляційної скарги у частині, що рішення суду про визнання права власності на частину спірного майна та здійснення у зв`язку з цим певних заходів не підлягає примусовому виконанню.
Апеляційний суд враховує, що державний виконавець помилково вважала, що виконання рішення у цій справі не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення та можливість звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про усунення перешкод  в користування належним приміщенням шляхом  зобов`язання боржника ОСОБА_2 вчинити певні дії, які зазначені у виконавчому листі.
Під час розгляду скарг на рішення (повідомлення) державного/приватного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 7 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що виконавчий документ не передбачає вжиття заходів примусового виконання рішень, суд у кожній справі має виходити з конкретних обставин, зокрема, з`ясовувати, чи покладається на боржника обов`язок вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, передати майно стягувачу, сплатити грошові кошти тощо.
Подібні висновки Верховний Суд сформулював у постанові від 27.06.2022 у справі № 356/177/18 та у постанові від 09.08.2023 у справі № 439/1475/18, які є обов`язковими для врахування судами на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Разом з цим, частиною четвертою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження визначено, що виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Обов`язком державного/приватного виконавця є вжиття всіх передбачених законом заходів для виконання судового рішення. Якщо державному/приватному виконавцю не зрозуміле рішення, порядок його виконання, тоді виконавець не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про роз`яснення рішення суду, про встановлення порядку виконання рішення тощо. 
Рішення суду щодо поділу спільного майна шляхом виділення його частини стягувачеві передбачає декілька заходів примусового виконання рішення суду та державний/приватний виконавець зобов`язаний проаналізувати, яка річ підлягає виділу стягувачеві - з індивідуальними чи родовими ознаками - та залежно від цього визначити, який саме захід примусового виконання підлягає застосуванню під час виконання рішення суду.
Таким чином, повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання є необґрунтованим, отже суд першої інстанції і обґрунтовано задовольнив скаргу ОСОБА_3 .
Як вбачається з матеріалів справи, постановою в.о. начальника відділу Бахмацького державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.02.2024 скасовано документ «Постанова про ВП» від 16.01.2024 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/728/26/20, виданого 20.06.2020 Бахмацьким районним судом про визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, визначивши за нею приміщення та надвірні спору тощо, встановлені експертом (а.с. 86).
   Також, є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що ні в резолютивній частині рішення Бахмацького районного суду від 30.12.2020, ні у виконавчому листі від 20.06.2022 не зазначено, що будь-хто із сторін спору зобов`язаний вчинити якісь дії для поділу спільного будинку, оскільки у виконавчому листі, виданому 20.06.2022 Бахмацьким районним судом, ОСОБА_2   зазначений як боржник, а ОСОБА_1 зазначена як стягувач, та враховуючи те, що резолютивна частина рішення Бахмацького районного суду від 30.12.2020 містить п. 7, де визначено, що  для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які пропонується виділити співвласникам, у житловому будинку необхідно провести такі ремонтно-будівельні роботи по відокремленню вказаних приміщень: - обладнати дверний проріз замість віконного; - демонтувати сходи з першого поверху.
З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 на повідомлення старшого державного виконавця Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Деми К.Ю. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 05.10.2023.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині ухвали суду першої інстанції
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Крім того, не підлягає задоволенню вимога представника ОСОБА_2 - адвоката Ковалюха В.М. щодо стягнення судових витрат, понесених апелянтом за подання апеляційної скарги, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 залишається без задоволення.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Повний текст постанови складений 14.02.2024.

             Головуючий                                                         Судді: