У Х В А Л А
28 грудня 2023 року
м. Київ
 
справа № 761/26177/20
провадження № 61-17540ск23
 
Верховний Суд, який діє у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від  26 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ваканда» до ОСОБА_1 , неповнолітнього ОСОБА_2 , законним представником якого є його батько ОСОБА_1 , треті особи: Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація, служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, відділ опіки та піклування управління соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням ,
В С Т А Н О В И В:
11 грудня 2023 року ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від  26 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року.
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.
Заявник не виконав у повному обсязі вимоги цивільного процесуального закону щодо зазначення та нормативно-правового обґрунтування підстав касаційного оскарження.
В касаційній скарзі ОСОБА_3 вказує на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішення застосував норму права без урахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у тому числі, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац перший пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).
Касаційна скарга не містить посилань на правові висновки Верховного Суду, які на переконання заявника мав застосувати суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Суд наголошує на тому, що згідно з вимогами статей 389, 392 ЦПК України, посилаючись як на підставу касаційного оскарження на пункт 1 частини другої статті 392 ЦПК України заявнику слід вказати норму (норми) права, з застосуванням якої (яких) судами попередніх інстанцій не погоджується заявник, та релевантні правові висновки Верховного Суду щодо застосування цієї (цих) норми (норм) права у подібних правовідносинах, які на його переконання не врахували  суди попередніх інстанцій. Виконання таких вимог необхідне для належного виконання судом касаційної інстанції визначених статтею 409 ЦПК України повноважень та надання належної оцінки застосуванню судами першої та апеляційної інстанцій цієї норми права під час розгляду справи, а також формулювання правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Для усунення вищевказаного недоліку заявнику слід надати до суду виправлену редакцію касаційної скарги та її копій відповідно до кількості учасників справи з зазначенням підстав касаційного оскарження та їх нормативно-правового обґрунтування відповідно до вимог процесуального закону з врахуванням вимог цієї ухвали.
За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від  26 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         В. М. Ігнатенко