ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 січня 2024 року           справа №200/4395/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Казначеєва Е.Г., Гайдара А.В.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 200/4395/23 (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

                                                  ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.08.2017 по 24.02.2022, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні два місяці служби, які передували дню звільнення.
В обґрунтування позову зазначив, що на виконання рішення у справі № 805/3127/17-а позивача поновлено в списках особового складу військової частини. 
З дати звільнення (21.08.2017) по дату поновлення (24.02.2022) протиправно не здійснено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, передбаченого ст.ст. 235, 236 КЗпП України. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 позов задоволено частково.
Стягнуто Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.08.2017 по 23.02.2022 (включно) у розмірі 267550,92 грн з вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 638001 грн.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Суд першої інстанції під час обчислення розміру середньоденного заробітку дійшов помилкового висновку, що кількість робочих днів в період липень-серпень 2017 року становить 62 дні, оскільки така кількість не відповідає кількості саме відпрацьованих календарних (робочих) днів за цей період.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2023 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги позивача.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 30 серпня 2017 року № 45 ОСОБА_1 з 30.08.2017 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 21.08.2017 № 150 з військової служби в запас. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2018 року по справі № 805/3127/17-а, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року, зокрема, зобов`язано Командувача військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” поновити ОСОБА_1 в списках особового складу механізованого батальйону 92 окремої механізованої бригади.
На виконання судового рішення у справі № 805/3127/17-а, наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 21.02.2022 № 43 скасовано пункт 14 наказу Командувача військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” від 21 серпня 2017 року № 150 (по особовому складу) в частині звільнення з військової служби у запас та виключення зі списків особового складу Збройних Сил України ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на військовій службі і призначено помічником начальника штабу – начальником зв`язку механізованого батальйону НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 № 40 капітана ОСОБА_1 , поновлено на військовій службі та призначено на посаду помічником начальника штабу – начальником зв`язку механізованого батальйону наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 21.01.2022 №43. 24.02.2022 ОСОБА_1 вважається таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою. 
В листі від 25.07.2023 № 737/4/2373 Командування Сухопутних військ Збройних Сил України повідомило про відсутність підстав для виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у період з 21.08.2017 по 24.02.2022, оскільки судове рішення, яким скасовано наказ про звільнення та зобов`язано поновити заявника на посаді, не містить таких приписів.
В листі від 19.07.2023 Військова частина НОМЕР_2 також повідомила про відсутність підстав для виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у період з 21.08.2017 по 24.02.2022, оскільки судове рішення, яким скасовано наказ про звільнення та зобов`язано поновити заявника на посаді не містить таких приписів.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу виходив з приписів Порядку № 260 та Порядку № 100, та проводив розрахунок з врахуванням календарних, а не робочих, днів.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260, в редакції чинній на час поновлення позивача на посаді) 
Згідно з пунктом 7 розділу І Порядку № 260 за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується.
Розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.
Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення (…)
На підставі пункту 9 розділу ХХХІ Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби або переміщення на нижчеоплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді) на підставі рішення повноважного органу (керівника), який прийняв рішення про таке поновлення та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, недоотримане грошове забезпечення за час вимушеного прогулу або різниця за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді виплачується військовослужбовцю за місцем перебування на грошовому забезпеченні.
До розрахунку грошового забезпечення у такому разі включаються щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за займаною штатною посадою до звільнення або переміщення на нижчеоплачувану посаду, з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення.
Порядок № 260, який є спеціальною нормою для вирішення спірних правовідносин, свідчить, що грошове забезпечення військовослужбовців обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби. 
Отже, при визначенні кількості днів вимушеного прогулу військовослужбовців враховується кількість календарних днів в цьому періоді. 
Період грошового забезпечення за час вимушеного прогулу обраховується, починаючи з дня наступного після дня виключення зі списків до дня поновлення на посаді.
Визначення інших обрахунків щодо спірних правовідносин Порядок №260 не містить.
Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з 30.08.2017, а поновлено на посаді з 24.02.2022.
Таким чином, період вимушеного прогулу становить з 31.08.2017 по 23.02.2022 (включно).
Оскільки Порядком № 260 не визначено інших алгоритмів розрахунку середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, тому суд застосовує до спірних правовідносин Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі – Порядок № 100).
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. 
Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи (…)
Згідно з пунктом 8 розділу 4 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Таким чином, при визначенні розміру середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, правильним є обчислення не робочих, а календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.
Зазначене спростовує доводи апелянта про неправильне обрахування судом першої інстанції розміру середньоденного грошового забезпечення та розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Період вимушеного прогулу становить з 31.08.2017 по 23.02.2022, тобто 1638 календарних днів.
Згідно довідки-розрахунку середньоденного заробітку ОСОБА_1 від 06.10.2023 № 10/4123 грошове забезпечення позивача за останні два календарних місяці роботи перед звільненням складало: липень 2017 року - 5734,66 грн (31 календарний день), серпень 2017 року – 4392,23 грн (31 календарний день).
Таким чином середньоденне грошове забезпечення позивача складає 163,34 грн (5734,66 грн + 4392,23 грн) : 62 календарних дні (31+31).
З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення на користь позивача суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 31.08.2017 по 23.02.2022 (включно) в розмірі 267550,92 грн (163,34 грн х 1638 календарних днів) (з вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів) 
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про  часткове задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат по справі не здійснюється.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 200/4395/23 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 200/4395/23 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 15 січня 2024 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 15 січня 2024 року.

Головуючий суддя                                                            І.Д. Компанієць

Судді                                                                                А.В. Гайдар

                                                                                              Е.Г. Казначеєв