Справа № 161/16676/23 	Головуючий у 1 інстанції: Гринь О. М. 	
Провадження № 22-ц/802/130/24  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
06 лютого 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Осіпука В. В., Шевчук Л. Я.,
за участю:
секретаря судового засідання – Губарик К. А.,
представника позивача – Каліщука В. П.,
відповідача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку  цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2023 року,
                                       В С Т А Н О В И В:
       У вересні 2023 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу.
       22 листопада 2023 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення доказів шляхом витребування їх у позивача, яку обґрунтував тим, що вказані документи необхідні з метою сприяння правосуддю в даній справі.
       Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2023 року  ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви.
       Не погодившись із даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій покликався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив її скасувати та задовольнити подану ним заяву.
       Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у даній справі не подано.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів суду, що наявні підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Також судом зазначено, що відповідач у своїй заяві та в поясненнях у судовому засіданні покликається як на інститут витребування доказів, як захід забезпечення доказів (ст.116 ЦПК України), так і на інститут витребування доказів у загальному порядку за клопотанням сторін (ст.84 ЦПК України), однак просив розглянути заяву за нормами ст.116 ЦПК України.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
       Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
       Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як убачається з матеріалів справи та поданої заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів, відповідач просив суд забезпечити докази шляхом витребування в позивача оригіналів наступних документів:
- належним чином завірену, точну, розлогу, достовірну інформацію щодо наявності в АТ власних об?єктів газової інфраструктури (газопроводів тощо), якими АТ здійснює розподіл природного газу для постачання його відповідачу особисто та в конкретному періоді часу, зазначеному в позовній заяві;
- належним чином завірену, точну, розлогу, достовірну інформацію щодо наявності в АТ орендованих об?єктів газової інфраструктури (газопроводів тощо), якими АТ здійснювало розподіл природного газу для постачання відповідачу конкретно в період часу, зазначений у позовній заяві;
- належним чином завірену, точну, розлогу, достовірну інформацію щодо наявності в АТ таких, що перебувають у господарському віданні чи експлуатації об?єктів газової інфраструктури (газопроводів тощо), якими АТ здійснювало розподіл природного газу для постачання конкретно відповідачу в період, зазначений у позовній заяві;
- належним чином завірену, точну, розлогу, достовірну інформацію щодо наявності будь-яких об`єктів газової інфраструктури, якими АТ здійснювало розподіл природного газу для постачання конкретно відповідачу в період, зазначений у позовній заяві;
- фотокопії паперових та роздруківки первинних документів з підписами - актів виконаних робіт, якими АТ може підтвердити реально надану послугу із розподілу природного газу для його постачання конкретно відповідачу особисто в період, зазначений у позовній заяві;
- у зв?язку із тим, що позивач нараховує відповідачу заборгованість за послуги з розподілу природного газу, посилаючись на Постанову НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року, хоча регулюють цей процес Постанови НКРЕКП № 3015 від 24 грудня 2019 року, № 1153 від 24 червня 2020 року, № 2766 від 30 грудня 2020 року, № 124 від 30 січня 2021 року, просив суд витребувати у позивача докази реєстрації вказаних постанов у Міністерстві юстиції України.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням від 27 листопада 2023 року судом даний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 9923,19 грн та понесені судові витрати.
Забезпечення доказів - це оперативне закріплення у встановленому цивільним процесуальним законом порядку відомостей про факти, яке вчиняється суддею з метою використання їх як докази при розгляді та вирішенні цивільних справ у суді.
Відповідно ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Заява про забезпечення доказів шляхом витребування письмових доказів повинна містити обґрунтування про те, які саме обставини можуть підтвердити письмові докази, оскільки докази, які не стосуються справи та предмета доказування, або одержані із порушенням порядку, встановленого законом, або якими не можуть бути підтверджені певні обставини, судом до уваги не приймаються.
Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 116 ЦПК України, на яку покликається відповідач ОСОБА_1 у своїй заяві, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Аналізуючи наведені положення ЦПК України, слід зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
Тобто, забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. 
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18, та у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі №367/6751/18-ц (провадження №61-23322св19).
Проте, всупереч вимогам ЦПК України, відповідачем у своїй заяві про забезпечення доказів, а так само і під час розгляду цієї заяви в суді першої інстанції та при перегляді ухвали апеляційним судом, не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що зазначені в заяві документи можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Більше того, заява не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому.
Апеляційний суд також бере до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №522/23110/17 від 16 червня 2021 року, в якому суд пояснив, у чому різниця між ухвалою про забезпечення доказів та ухвалою про їх витребування.
Отже, апеляційний суд вважає необгрунтованими доводи, наведені в заяві та в апеляційній скарзі, з урахуванням позовних вимог, які розглянуті у даній цивільній справі, враховуючи приписи закону щодо порядку і підстав для забезпечення доказів, керуючись принципами пропорційності, змагальності, диспозитивності і рівності сторін у цивільному судочинстві, а тому дійшов висновку щодо законності оскаржуваної ухвали про відмову в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про забезпечення доказів .
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли би бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст. 84, 116, 367, 374, 375, 380, 381 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2023 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді