ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 січня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/5809/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Олефіренко Н.А.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Запорізької митниці (як відокремленого підрозділу Держмитслужби) 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року (головуючий суддя Бойченко Ю.П.) 
в адміністративній справі №280/5809/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух Україна» до відповідача Запорізької митниці (як відокремленого підрозділу Держмитслужби) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-  

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух Україна», звернувся 25.07.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача  Запорізької митниці (як відокремленого підрозділу Держмитслужби), в якому просив:  
- визнати протиправними дії Запорізької митниці як територіального органу (відокремленого підрозділу) Державної митної служби України, які полягали у відмові в підготовці у строк, передбачений чинним законодавством України, висновків про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух Україна» з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, в розмірі 124 065,91 грн. відповідно до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух Україна» за вих. №0305/23-05 від 03.05.2023 року (вх. №2450/14-24 від 04.05.2023 року відповідно до даних Запорізької митниці);
- зобов`язати Запорізьку митницю підготувати висновки про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух Україна» з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, в розмірі 124 065,91 грн. відповідно до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух Україна» за вих. №0305/23-05 від 03.05.2023 року (вх. №2450/14-24 від 04.05.2023 року відповідно до даних Запорізької митниці).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «Слов`янський Пух Україна» у встановленому порядку звернулося до відповідача із заявою про повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами. Разом із тим, позивач вважає, що йому безпідставно відмовлено у поверненні надмірно сплачених митних платежів з посиланням на те, що повернення митних платежів можливо виключно після зміни податкової адреси позивача на підконтрольну територію України. Зазначає, що тимчасово окуповані території України поділяються на ті, що безпосередньо визначені Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207, та ті, що визнані такими Кабінетом Міністрів України в умовах воєнного стану. Зазначає, що в умовах воєнного стану положення статті 13 Закону №1207 можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1207, лише за відповідним рішенням Кабінету Міністрів України. Зазначає, що відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 Василівська міська територіальна громада Василівського району Запорізької області (код території UA23040030000061166), на території якої зареєстровано місцезнаходження позивача, з 26.02.2022 відноситься до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України. Водночас, постанова Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 №1364 не містить відповідного рішення Кабінету Міністрів України, що положення статті 13 Закону № 1207 можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, визначені Наказом №309, у тому числі на м. Василівку Запорізької області. З урахуванням викладеного, позивач вважає відмову митниці протиправною та такою, що порушує його права та законні інтереси. Просить задовольнити позовні вимоги.          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Запорізької митниці, які полягали у відмові в підготовці у строк, передбачений чинним законодавством України, висновків про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух Україна» з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, в розмірі 124  065 гривень 91 коп. відповідно до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух Україна» від 03.05.2023 вих. № 0305/23-05.
Зобов`язано Запорізьку митницю підготувати висновки про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух Україна» з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, в розмірі 124 065,91 гривень 91 коп. відповідно до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух Україна» від 03.05.2023 вих. № 0305/23-05.          Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що за результатами розгляду заяви позивача митним органом не встановлено обставин, які б могли бути підставою для відмови у поверненні коштів відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 643; доказів протилежного суду не надано.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України №1207 здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України. Зауважує, що відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону № 1207 переказ коштів між тимчасово окупованою територією та іншою територією України забороняється. Отже, законом встановлено заборону на здійснення суб`єктами господарювання своєї діяльності, якщо їхньою юридичною адресою визначено тимчасово окуповану територію України. Також, 06.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №1364, яка набула чинності 25.12.2022, та згідно з якою перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією передано Міністерству з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (Мінреінтеграція). 27.12.2022 набув чинності наказ Мінреінтеграції від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією». Тобто створено передумови для виконання вимог Закону, а отже, усі суб`єкти господарювання, які знаходяться у Переліку, у т.ч. тимчасово окуповані з 24.02.2022, мають вжити заходів з перереєстрації юридичних адрес на підконтрольну територію України для того, щоб продовжувати свою діяльність на законних підставах і ніякого рішення Кабінету Міністрів України для поширення реалізації статті 13 Закону №1207 не потрібно. Отже, посилання позивача на відсутність рішення Кабінету Міністрів України відповідач вважає безпідставними та необґрунтованими без врахування положень Постанови №1364. Вказує, що процедура повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених коштів буде можлива виключно після зміни податкової адреси позивача на підконтрольну територію України.           
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
 Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Слов`янський Пух Україна» (ідентифікаційний код 31964537) за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстроване в якості юридичної особи 17.04.2002, номер запису 10801200000000329.
ТОВ «Слов`янський Пух Україна» зареєстровано за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 3, м. Василівка, Запорізька область.
26.10.2021 митним органом, за результатами митного оформлення поданої позивачем митної декларації, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA112020/2021/000002/2.
Для випуску імпортованого товару у вільний обіг позивачем додатково сплачено митні платежі на суму 124 065,91 грн.
При цьому, позивачем в судовому порядку оскаржено до Запорізького окружного адміністративного суду рішення про коригування митної вартості товарів від 26.10.2021 №UA112020/2021/000002/2.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2022 у справі №280/1250/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.03.2023, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух Україна» задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів від 26.10.2021 №UA112020/2021/000002/2.
У зв`язку із набранням законної сили рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2022 у справі №280/1250/22, позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів з бюджету.
За результатами розгляду звернення позивача відмовлено у поверненні коштів з посиланням на те, що повернення коштів буде можливо за відповідною заявою виключно після зміни податкової адреси позивача на підконтрольну територію України. 
ТОВ «Слов`янський Пух Україна» вважає протиправною відмову відповідача у поверненні коштів.          Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Митного кодексу України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII, норми Наказу Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643, яким затверджено Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643 затверджено Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів (Порядок №643), який визначає процедури під час повернення суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюють Держмитслужба та митниці Держмитслужби, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у частинах 9, 10 статті 55, частині 6 статті 244, частині 5 статті 299, частинах 3, 5 статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, частині 1 статті 9 глави V Додатка A до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), частині 3 статті 11 глави II Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року.
Розділом ІІІ Порядку № 643 врегульовано порядок повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені.
Так, відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.
Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.
Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.
Згідно пункту 3 розділу ІІІ Порядку №643, у заяві зазначаються:
1) сума коштів до повернення за кожним видом митних, інших платежів та пені;
2) причини виникнення такої суми коштів;
3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
4) напрям перерахування суми коштів:
на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів;
для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);
для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава:
на єдиний рахунок або на відповідний депозитний рахунок митниці Держмитслужби;
на банківський рахунок (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);
для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету;
5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачено суми митних платежів.
До заяви додаються:
документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені;
виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені;
документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 643 визначено, що якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.
Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 643 у разі якщо заявник не виконав вимог пунктів 1-3 цього розділу, надав недостовірні дані та/або має податковий борг (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається йому письмова (в паперовому вигляді або електронній формі) обґрунтована відмова, у тому числі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби.
Отже, пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 643 передбачено такі випадки, за яких митний орган має право відмовити у поверненні коштів, а саме:
- заявник не виконав вимог пунктів 1-3 розділу ІІІ Порядку № 643;
- надав недостовірні дані; 
- має податковий борг (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу).
Зазначений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відмова відповідача у поверненні коштів фактично обґрунтована тим, що підприємство має зареєстроване місцезнаходження на тимчасово окупованій території України, а відповідно повернення коштів можливо лише після перереєстрації підприємства на підконтрольній території України.
При цьому позивач вважає, що територія Василівської територіальної громади не була у встановленому порядку віднесена до тимчасово окупованих територій України, то відповідно відсутні підстави для відмови у поверненні коштів.
Водночас, за результатами розгляду заяви позивача митним органом не встановлено обставин, які б могли бути підставою для відмови у поверненні коштів відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 643; зокрема, доказів протилежного матеріали справи не містять.
Стосовно посилань відповідача на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що господарська операція, за якою було надмірно сплачено митні платежі, відбувалась до тимчасової окупації міста Василівка Запорізької області, як наслідок, є безпідставними посилання відповідача на ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII.
Так, частиною 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII визначено, що здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.
Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу 2 частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України (абз. 2 ч.2 ст.13 ЗУ №1207-VII).
Також, є безпідставними посилання митного органу на положення ч. 6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII, оскільки відповідно до зазначеної норми забороняється переказ коштів між тимчасово окупованою територією та іншою територією України. 
Так, частиною 6 ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII встановлено, що переказ коштів між тимчасово окупованою територією та іншою територією України забороняється.
В свою чергу, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи  не містять доказів на підтвердження того, що позивач просив перевести кошти на тимчасово окуповану територію України, крім того, митний орган не є органом, який здійснює операції з переведення коштів.
До повноважень митного органу належить лише формування або відмова у формуванні висновків про повернення коштів, а питання переведення коштів платнику податків є компетенцією органів Казначейства, які і мають встановлювати наявність заборон та обмежень щодо переведення коштів на розрахунковий рахунок платника податків, який зазначений у заяві про повернення коштів. 
Також є безпідставними посилання відповідача на відсутність інформації про те, що позивач не співпрацює з окупантами, оскільки дослідження зазначених обставин відноситься до компетенції правоохоронних органів, а не митних.
Враховуючи вищевикладене, оскільки у відповідача не було підстав для відмови у формуванні висновку про повернення коштів в силу положень розділу ІІІ Порядку № 643, то відповідно відмова у поверненні коштів позивачу є протиправною.          Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини,
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на результати розгляду справи розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -          

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці (як відокремленого підрозділу Держмитслужби)  - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 24.01.2024 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  
          Повний текст постанови виготовлено 24.01.2024.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко