УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №272/572/23 Головуючий у 1-й інст. Чуб І.А. 
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Коломієць О.С., Трояновської Г.С.,
за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №272/572/23 за заявою представника заявника ОСОБА_1 про перегляд в зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу, виданого 16 червня 2023 року за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті з усіх видів його заробітку (доходів),
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 
на ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2023 року, яка постановлена під головуванням судді Чуб І.А. в м.Андрушівці,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_3 через адвоката Кувшина І.Р звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого за заявою ОСОБА_2 . Просив скасувати судовий наказ Андрушівського районного суду Житомирської області від 16 червня 2023 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, та відмовити ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення аліментів із ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 .
Заява про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину сина ОСОБА_5 обґрунтована тим, що ОСОБА_2 ввела суд в оману, повідомивши про те, що батько дитини самоусунувся від необхідності дбати про сина та хлопчик перебуває на її повному утриманні, надавши довідку про їх із сином проживання без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Довідка не містить інформації про період проживання ОСОБА_2 з сином за вищевказаною адресою, а подана з метою звернення до суду за отриманням судового наказу. На момент видачі судового наказу ОСОБА_2 умисно змінила місце свого проживання разом із дитиною, оскільки насправді всі ( ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та син ОСОБА_5 ) проживають у квартирі АДРЕСА_2 . Натомість син перебуває на його ( ОСОБА_3 ) повному утриманні. Інформація про те, що він ( ОСОБА_3 ) не дбає про сина та не допомагає його утримувати не відповідає дійсності. З заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів не вбачається виникнення у ОСОБА_2 безспірного права грошової вимоги про стягнення з нього ( ОСОБА_3 ) аліментів на утримання сина, з огляду на відсутність беззаперечних доказів постійного проживання сина ОСОБА_5 саме з нею, перебування дитини лише на утриманні матері та самоусунення батька від необхідності дбати про сина, а тому спір між батьками щодо права на отримання аліментів та їх розмір не може бути розглянутий в наказному провадженні, а підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження.

Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2023 року в задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким судовий наказ Андрушівського районного суду Житомирської області від 16 червня 2023 року про стягнення з нього ( ОСОБА_3 ) на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі частки, - скасувати. 
Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що суд першої інстанції, не перевіривши обґрунтування його представника, дійшов висновку, що заява не може бути задоволена, оскільки ст.165 ЦПК України не містить відповідних підстав, за якими видача судового наказу неможлива. Проте, діюче законодавство передбачає, що з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має право звернутися лише той з батьків, із яким окремо від іншого проживає дитина. Так, на час видачі судового наказу він ( ОСОБА_3 ) разом з ОСОБА_2 та дитиною були зареєстровані і фактично проживали за однією адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 проживала в с.Івниця Житомирської області виключно на час літніх канікул дитини, що не можна рахувати як окреме проживання ОСОБА_2 від нього ( ОСОБА_3 ) та бути підставою для отримання матір`ю дитини аліментів від нього на утримання сина. На день подачі заяви про видачу судового наказу ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.ст.160,165 ЦПК України та ст.ст.181,183 СК України не мала права на отримання аліментів на утримання сина, оскільки окремо від нього з дитиною не проживала. Він у повному обсязі утримує сина, купує продукти харчування, одяг, оплачує вартість канцелярських товарів для навчального процесу, несе всі витрати зі сплати комунальних послуг по квартирі, де всі разом проживають. Він не має жодного наміру змінювати своє місце проживання та відмовлятися від утримання свого сина.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Мороз О.С. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін. Посилається на те, що у заяві ОСОБА_2 про видачу судового наказу було зазначено, що після розлучення сторони проживають окремо, дитина проживає із матір`ю та знаходиться саме на її утриманні. Батько дитини офіційно працевлаштований, але добровільно належних коштів для повноцінного забезпечення сина не надає. ОСОБА_3 бажає, щоб кошти з нього не стягувалися, адже згідно з законом частка від його доходу становить приблизно 8 000 грн, а допомогу він надає в значно меншому розмірі. Обставини, зазначені ОСОБА_3 та його представником у заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами не можуть бути віднесені до нововиявлених та не є підставою для відмови у видачі судового наказу за правилами ст.165 ЦПК України.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат Кувшин І.Р. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким судовий наказ скасувати. Пояснив, що ОСОБА_3 разом із ОСОБА_2 та сином ОСОБА_5 зареєстровані та проживають за однією адресою: АДРЕСА_3 . Дитину забезпечує ОСОБА_3 матеріально повністю, оскільки купує всі необхідні синові речі та продукти харчування, а тому підстав для стягнення аліментів у наказному порядку з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 не було. 

ОСОБА_2  та її адвокат Мороз О.С. апеляційну скаргу не визнали, просять у її задоволенні відмовити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін. ОСОБА_2 пояснила, що вона піклується про дитину самостійно, дитина проживає разом із нею, а у період канікул вони з сином проживають в с.Івниця, де вона обробляє огород та збирає врожай, а у зимній період вони повертаються у квартиру. Батько дитини переважно перебуває на службі та не може наглядати за сином. Після розірвання шлюбу декілька місяців ОСОБА_3 допомагав матеріально, але суми коштів були незначними порівняно з тим, що спроможний надавати батько синові, щоб забезпечити розвиток дитини. Оскільки саме вона піклується про те, щоб дитина була забезпечена усім необхідним та син завжди знаходиться під її наглядом, тому звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу. У такому порядку аліменти будуть присудженні значно швидше ніж у позовному провадженні. В суді першої інстанції батько сина не заперечував, що син проживає з нею та визнавав необхідність сплачувати аліменти, але не погоджувався з розміром частки на утримання сина.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Частиною восьмою ст.170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої ст.161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Судовий наказ виданий відповідно до п.4 частини першої ст.161 ЦПК України, а тому він може бути переглянутий за нововиявленими обставинами.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами заявник вказав на наявність підстав для такого перегляду, передбачених п.1 частини другої ст.423 ЦПК України.

Відповідно до п.1 частини другої ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом п.1 частини першої ст.424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної п.1 частини другої ст.423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Отже, відповідно до п.1 частини другої ст.423 ЦПК України, п.1 частини першої ст.424 ЦПК України нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а строк звернення з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами починає відлік із дня, коли заявник дізнався або міг дізнатися про існування цих нововиявлених обставин, які йому не були відомі на час розгляду справи.

Стаття 429 ЦПК України унормовує розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. За змістом частини другої цієї статті суд розглядає справу за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину встановлені ст.181 СК України та відповідно визначаються за домовленістю між батьками дитини. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. 

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом із яким проживає дитина (зі змісту частини третьої ст.181 СК України).

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що Андрушівським районним судом Житомирської області 16 червня 2023 року виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16).

Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 27 червня 2023 року виправлено описку в судовому наказі від 16 червня 2023 року щодо по батькові дитини – замість «… ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » зазначено «… ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с.21).

Отже, судовим наказом від 16 червня 2023 року стягнуті з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 щомісячні аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Виконкомом Волицької сільської ради Житомирської області за підписом старости Івницького старостинського округу видана довідка від 31 травня 2023 року №176 про те, що ОСОБА_2 та її дитина ОСОБА_4 дійсно проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Разом із тим, довідкою ЦНАП Волицької сільської ради від 17 квітня 2023 року підтверджується, що в с.Новоівницьке Житомирської області у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_4 (а.с.8).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 лютого 2014 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (а.с.36-37).

Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 28 червня 2023 року підтверджується, що старший лейтенант ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 із 14 жовтня 2004 року по теперішній час (а.с.38).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається у 2-ому класі Новоівницького ліцею Волицької сільської ради Житомирської області, що слідує із довідки відповідного навчального закладу від 28 червня 2023 року №13 (а.с.39).

До заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами доданий товарний чек за 22 квітня 2023 року про придбання велосипеда CROSS вартістю 7 200 грн (а.с.32). 

Платіжними інструкціями від 17 травня 2023 року та 26 червня 2023 року ОСОБА_3 перерахував на рахунок ОСОБА_2 грошові кошти по 2 512,56 грн (а.с.34-35). Призначення платежу в платіжних інструкціях зазначено як переказ власних коштів, але сторони визнають, що платежі підтверджують виконання ОСОБА_3 аліментних зобов`язань відносно сина ОСОБА_5 .

Як на підстави перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_3 посилається на те, що на момент винесення судового наказу він разом із ОСОБА_2 та сином проживав у одній квартирі в с.Новоівницьке, а тому вимога про стягнення з нього аліментів є безпідставною, оскільки заявниця з дитиною окремо від нього не проживала. Вважає, що між ними є спір щодо права на отримання аліментів та їх розмір, який не може бути розглянутий в наказному провадженні, а підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження. Крім того, він в повному обсязі утримував свою дитину, фінансував навчання сина, купував продукти харчування, одяг, оплачував вартість канцелярських товарів для навчального процесу тощо. Також ОСОБА_2 зверталася до суду про стягнення аліментів в позовному провадженні, але після подачі його представником відзиву на позовну заяву подала заяву про залишення позову без розгляду, яка була судом задоволена.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення та існували на час видачі судового наказу, але не були і не могли бути відомі. Юридичні факти мають бути настільки вагомими, щоб унеможливлювати видачу судового наказу. 

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися доказами, що впливають на юридичну оцінку обставин.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше судове рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час видачі судового наказу; вони входять до предмету та впливають на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

На відміну від нововиявлених обставин, нові обставини, тобто обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами. За аналогією не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами нові докази.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції правильно виходив із того, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини за своєю природою не можуть бути віднесені до нововиявлених та не є підставою для відмови у видачі судового наказу за правилами ст.165 ЦПК України.

Із змісту заяв про видачу судового наказу на стягнення аліментів та про перегляд судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами випливає, що вони не пов`язуються із встановленням чи оспорюванням батьківства відносно дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не мала права на отримання аліментів на утримання сина, оскільки окремо з ОСОБА_5 від батька дитини не проживала спростовуються змістом самої апеляційної скарги, в якій скаржник підтверджує той факт, що ОСОБА_2 разом із сином у період літніх канікул дитини мешкає в с.Івниця на своїй дачі, та довідкою, виданою виконкомом Волицької сільської ради Житомирської області від 31 травня 2023 року, яка підтверджує факт проживання ОСОБА_2 із сином без реєстрації у с. Івниця. Сама по собі реєстрація місця проживання та навчання дитини у Новоівницькому ліцеї ще не підтверджують обставину проживання дитини з батьком, враховуючи, що шлюбні відносини між сторонами розірвані, ОСОБА_3 перебуває на військовій службі та в силу її характеру не може постійно знаходитися з дитиною, а тому з сином переважну більшість часу знаходиться мати та саме вона опікується дитиною, а те, що батьки дитини у період після закінчення сільськогосподарських робіт проживають у одній квартирі у с. Новоівницьке ще не доводить обставину проживання сина із батьком. Доводи апеляційної скарги з цього приводу ґрунтуються на переоцінці доказів, яким у сукупності із іншими доказами правильно надана оцінка судом першої інстанції. Крім того, на час видачі судового наказу (червень 2023 року) дитина проживала із матір`ю. Доказів того, що наразі у суді перебуває спір щодо визначення місця проживання дитини матеріали справи не містять, а відтак факт проживання дитина із матір`ю належними та допустимими доказами не спростований. Отже, аліменти присуджені тому із батьків, із ким проживає син ОСОБА_5 .

Посилання в апеляційній скарзі та не, що ОСОБА_3 добровільно надає кошти на утримання дитини, також не є підставою для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, оскільки відповідно до ст.ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Хоча ОСОБА_3 надавав допомогу на утримання сина, але не четверту частину від свого доходу. Батько дитини спроможний надавати допомогу в більшому розмірі, який становить четверту частину від його грошового забезпечення, що буде сприяти найвищим інтересам дитини, оскільки мати, з якою проживає син, зможе подбати про використання аліментів для забезпечення сину гармонійного розвитку, що є необхідним та достатнім для дитини, а батько, у свою чергу, через органи опіки зможе здійснювати контроль за цільовим витрачанням аліментів. Аліменти присуджені у частці на одну дитину, яка передбачена п.4 частини першої ст.161 ЦПК України, – одна чверть, а тому доводи апеляційної скарги щодо наявності спору на отримання аліментів, їх розмір та утримання батьком дитини безпідставні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглядав позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та позов залишений за заявою матері дитини без розгляду не свідчать про відсутність у ОСОБА_2 права на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу в порядку п.4 частини першої ст.161 ЦПК України, оскільки відповідно до положень ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Не обов`язково таке звернення мусить бути саме у порядку позовного провадження. Цілком дозволяється звернення до суду із заявою про видачу судового наказу. Як вже зазначалося вище, ОСОБА_2 право вимоги належить, бо вона фактично опікується сином, який із нею проживає постійно. 

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, та зводяться до власного тлумачення положень закону.

Зазначені в апеляційній скарзі обставини не є нововиявленими та не спростовують факти, покладені в основу судового наказу. Доводи апеляційної скарги про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами свідчать про незгоду з судовим наказом, що не є підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами. 

За таких обставин, за положеннями ст.375 ЦПК Україна ухвала суду першої інстанції залишається без змін, оскільки постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не змінюють.
Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: