Номер провадження: 33/813/58/24
Номер справи місцевого суду: 504/1188/23 
Головуючий у першій інстанції Добров П. В. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Стоянової Л.І., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Левіта В.С., розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 09.08.2023 стосовно:
ОСОБА_1 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотання захисника Левіта В.С. в інтересах  ОСОБА_1  про призначення експертизи,  ОСОБА_1  визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,а також стягнено з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.
Відповідно до оскаржуваної постанови, 20.02.2023 о 20:30 год. за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н траса М-14 21 км+800м ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, порушення мови та координації рухів; медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком медичного закладу №000307 від 24.02.2023, за результатом якого ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння, визваного бензодіазепінами, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник Левіт В.С. не погодився із оскаржуваною постановою, посилаючись на неповне з`ясування судом всіх обставин справи з огляду на наступне:
- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння було здійснено з істотними порушеннями вимог Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, зокрема, у справі відсутні докази проведення лабораторних досліджень та їх результати, висновок щодо результатів медичного огляду не містить посилання на акт медичного огляду, акт медичного огляду відсутній, внаслідок чого наявний у матеріалах справи медичний висновок, складений лікарем КНП «ООМЦПЗ» ООР від 20.02.2023 є недійсним;
- суд дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, ґрунтуючись на суперечливих матеріалах, оскільки матеріали справи містять вищевказаний висновок, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння, визваного бензодіазепінами, при цьому, матеріали не містять висновку спеціаліста стосовно того, чи є бензодіазепін наркотичним засобом та чи може він викликати наркотичне сп`яніння, натомість, бензодіазепін відсутній у переліку наркотичних засобів, обіг яких заборонено;
- судом не було враховано того, що, перебуваючи у медичному закладі під час медичного огляду, ОСОБА_1 веде себе чемно та адекватно обстановці, ретельно, логічно та послідовно спілкується з лікарем та відповідає на запитання, сповільненість або навпаки підвищену жвавість чи рухливість мови, ходи не проявляє; його підзахисний ОСОБА_1 в судовому засіданні суду 1-ої інстанції надав оригінал рецепту №009883 на придбання гідазепаму як заспокійливого засобу.
Посилаючись на викладені обставини та категорично заперечуючи перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом, захисник Левіт В.С. просить постанову суду 1-ої інстанції скасувати повністю та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.
В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 не з`явився, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав, натомість, в судове засідання з`явився захисник ОСОБА_1 – адвокат Левіт В.С.
Враховуючи неявку ОСОБА_1 в судове засідання, апеляційний суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з`ясувавши думку захисника, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення захисника Левіта В.С., який вимоги своєї апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, перевіривши доводи захисника та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд критично відноситься до тверджень захисника Левіта В.С. щодо наявності підстав для закриття провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони є безпідставними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що факт події зазначеного адміністративного правопорушення та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом особою під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №360159 від 03.03.2023 (а.с. 5), відповідно до якого ОСОБА_1 20.02.2023 о 20:30 год. керував транспортним засобом «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н М-14 21 км+800м з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушення мови та координації рухів; медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком медичного закладу №000307 від 24.02.2023, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України;
- висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000307 від 24.02.2023 (а.с. 7), згідно якого ОСОБА_1 на момент проведення огляду в медичному закладі, тобто станом на 20.02.2023, перебував у стані сп`яніння, викликаного вживанням бензодіазепінами;
- відеозаписом з нагрудної камери відео-реєстратору співробітників поліції (а.с. 9), на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також огляд останнього на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Із аналізу наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції, після чого поліцейський в ході проведення бесіди з ним запідозрив, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, пославшись на наявні у останнього ознаки такого сп`яніння, зокрема, на тремтіння пальців рук, зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, що й послугувало підставою для пропозиції останньому пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. 
При цьому, співробітники поліції роз`яснили ОСОБА_1 наслідки проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та наслідки відмови від проходження такого огляду, на що останній погодився проїхати до закладу охорони здоров`я та пройти огляд у встановленому законом порядку; співробітники поліції склали направлення на проходження ОСОБА_1 огляду на виявлення стану сп`яніння, після чого направились до закладу охорони здоров`я.
В подальшому, на відео-записі зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, зокрема, огляд медичним працівником – лікарем КНП «ООМЦПЗ» ООР проведено 22.02.2023 о 21:30 год., шляхом відібрання у ОСОБА_1 біологічного зразку – сечі, згодом було проведено візуальний огляд ОСОБА_1 , під час якого останній зазначив, що має діагноз по неврології, після відмови від вживання алкоголю.
В цьому контексті суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що не відповідають дійсності доводи захисника з приводу того, що, перебуваючи у медичному закладі, ОСОБА_1 веде себе чемно та адекватно обстановці, ретельно, логічно та послідовно спілкується з лікарем, натомість, із наявного відеозапису чітко видно очевидну сповільненість мови останнього, а також її порушення, плутання в словах.
Після проведення огляду на виявлення стану сп`яніння співробітники поліції виписали ОСОБА_1 повідомлення про запрошення до патрульної поліції на 03.03.2023, проте він в зазначену дату та час на місце зустрічі не з`явився, в телефонному режимі не заперечував проти складення протоколу за його відсутності, співробітник поліції роз`яснила останньому його права, запитала стосовно наявності клопотань та заяв.
Апеляційний суд вважає безпідставними твердження захисника про те, що наявний в матеріалах справи медичний висновок є недійсним з огляду на наступне.
Положеннями ч.ч. 2 та 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
В свою чергу, п. 12 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі – Інструкція) передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Вимогами п.п. 7 та 12 Розділу III Інструкції визначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове та предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
При цьому, дійсно, як на цьому обґрунтовано зауважує захисник, наявний в матеріалах справи висновок №000307, відповідно до якого лікар дійшов висновку про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, викликаного бензодіазепінами, не містить жодних застережень стосовно способу виявлення лікарем закладу охорони здоров`я стану сп`яніння ОСОБА_1 (а.с. 7).
Проте, як вже було зазначено вище та підтверджується дослідженим в судовому засіданні апеляційного суду відеозаписом, під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я лікарем було проведено лабораторне дослідження, зокрема, було відібрано у останнього біологічне середовище – сеча, що, як наслідок, спростовує посилання захисника в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи доказів проведення лабораторних досліджень.
При цьому, дійсно, відповідно до приписів п.п. 15 та 16 розділу III Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду, а висновок щодо результатів медичного огляду видається на підставі акту медичного огляду.
Разом із тим, вимогами п. 19 розділу III Інструкції визначено, що акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.
За встановлених обставин, факт відсутності в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП акту медичного огляду жодним чином не свідчить про проведення огляду з порушенням вимог вищезгаданої Інструкції та не має наслідком визнання вищевказаного висновку №000307 від 24.02.2023 недійсним.
Водночас, задля встановлення факту наявності такого акту медичного огляду за результатами огляду ОСОБА_1 на виявлення стану сп`яніння, судом апеляційної інстанції було здійснено запит генеральному директору КНП «ООМЦПЗ» ООР ОСОБА_2 стосовно надання завірених належним чином копій документів, які стали підставою для складання вищезгаданого висновку №000307 (а.с. 70), у відповідь на який 30.11.2023 КНП «ООМЦПЗ» ООР надало апеляційному суду відповідні документи, серед яких також акт медичного огляду №000307, згідно якого 20.02.2023, окрім проведення візуального огляду ОСОБА_1 на виявлення стану сп`яніння та збору анамнезу, було відібране біологічне середовище ОСОБА_1 – сеча, для проведення лабораторної діагностики з метою уточнення наявних речовин впливу, внаслідок чого, за результатами лабораторних тестів №202 виявлено бензодіазепіни; підсумовуючи викладене, лікар виклав заключний діагноз за результатами огляду та тестів, зауваживши на тому, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння, викликаному бензодіазепінами (а.с. 74).
Апеляційний суд критично оцінює посилання захисника на те, що висновки суду є суперечливими з огляду на відсутність в матеріалах справи висновку спеціаліста стосовно того, чи є бензодіазепін наркотичним засобом та чи може він викликати наркотичне сп`яніння.
Так, відповідно до протоколу серії ААД №360159 від 03.03.2023 (а.с. 1), ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушення мови та координації рухів, при цьому, за результатами проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лікар-нарколог встановив, що ОСОБА_1 станом на момент проведення огляду, тобто 20.02.2023, перебував у стані сп`яніння, викликаного вживанням бензодіазепінами (а.с. 7).
При цьому, із логічного аналізу наданого на запит апеляційного суду акту медичного огляду №000307, на підставі якого лікарем був встановлений факт перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, можна дійти однозначного висновку про те, що бензодіазепіни відносяться до лікарських засобів, які здатні впливати на швидкість реакції водія.
Відповідно до відкритих інтернет-джерел, бензодіазепіни – клас психоактивних речовин із снодійним, седативним, анксіолітичним (зменшення тривожності), міорелаксуючим та протисудомним ефектами.
Більшість бензодіазепінів є транквілізаторами, деякі використовуються як снодійні засоби. У більшій чи меншій мірі бензодіазепінам притаманна протисудомна дія, деякі з них використовують виключно для боротьби з епілепсією. Бензодіазепіни входять в широку групу речовин депресантів центральної нервової системи.
Їх застосовують для лікування та зняття симптомів психічних занепокоєнь, безсоння, збудження, епілептичних припадків, м`язових спазмів, а також абстинентного синдрому від прийому алкоголю та наркотиків. 
Відтак, бензодіазепін, всупереч твердженням захисника, відноситься не до наркотичних засобів, а являється лікарським препаратом, який вочевидь впливає на центральну нервову систему людини, тобто призводить до зниження уваги та швидкості реакції.
В цьому контексті апеляційний суд зауважує на тому факті, що наразі не існує чинного нормативно-правового акту, який би містив чіткий та вичерпний перелік лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції. Зазначена обставина пов`язана із тим, що створити фіксований список таких препаратів неможливо, адже фармацевтична галузь розвивається та на ринку постійно з`являються нові найменування медикаментів.
Проте з огляду на фармакологічні властивості певного конкретного препарату, наявні в інструкції до його застосування, можна зробити однозначний висновок стосовно його здатності впливати на центральну нервову систему людини та, як наслідок, знижувати увагу та швидкість реакції.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції доходить переконання про те, що в даному випадку немає підстав для отримання окремого висновка спеціаліста стосовно того, чи є бензодіазепін наркотичним засобом та чи може він викликати наркотичне сп`яніння, на чому наполягає захисник, оскільки останній є лікарським препаратом, а не наркотичним засобом, обіг якого заборонено.
Окрім того, захисник в апеляційній скарзі в якості однієї із підстав для заперечення керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння посилається на те, що останнім в судовому засіданні суду 1-ої інстанції було надано оригінал рецепту №009883 на придбання гідазепаму як заспокійливого засобу.
Так, дійсно, в матеріалах справи наявна копія рецепту №009883 від 18.01.2023, виданого ОСОБА_1 лікарем ОСОБА_3 на придбання гідазепаму, дозування 20 мг, 40-60 мг на добу (а.с. 18).
Разом із тим, відповідно до відкритих інтернет-джерел, зокрема, інструкції для використання вищезазначеного лікарського препарату Гідазепам, дозування 20 мг, вбачається, що зазначений медикаментозний засіб за своєю фармакотерапевтичною групою відноситься до психопатичних засобів, похідних бензодіазепіну, при цьому, відповідно до своїх фармакологічних властивостей такий лікарський засіб діє як денний транквілізатор та селективний анксіолітик, а в графі «особливості щодо застосування» інструкції до препарату зазначено, що у період лікування слід утриматись від діяльності, що потребує підвищеної уваги та швидкої реакції.
Вищевказані обставини свідчать про те, що гідазепам, який відноситься до похідних бензодіазепіну, відноситься до лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, внаслідок чого, відповідно до вимог п. 2.9 а) ПДР України, керування транспортними засобами під їх впливом забороняється.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що матеріалами провадження та зазначеними вище доказами повністю доведена подія та склад інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову – без змін.
Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Левіта В.С. підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду 1-ої інстанції щодо ОСОБА_1 , як законна, обґрунтована та вмотивована – залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Левіта В.С., в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 09.08.2023, про накладення стягнення на  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца