Справа № 127/2585/24 
Провадження № 33/801/179/2024
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач: Матківська М. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року                                                                     м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,
розглянувши за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Кулика Олександра Володимировича
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 383847, який складено 23 січня 2024 року о 02 год 40 хв, - водій ОСОБА_1 23 січня 2024 року о 02 год 05 хв керував транспортним засобом ЗАЗ 110307, р/н НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за місцем зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер», результат позитивний – 1,04‰, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Кулика О. В. про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП. 
Визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведений належним чином. З відео з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що транспортний засіб не рухається, двигун не працює, отже зупинки транспортного засобу не було, а тому доказ на підтвердження керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 – відсутній. При цьому, суд першої інстанції не повинен був враховувати відео з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських, оскільки відомості стосовно долучення такого відеозапису відсутні в протоколі про адміністративне правопорушення та в інших письмових доказах. Відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції не є безперервними, а тому не можуть бути належним доказом по справі.
Крім того вважає, що отриманий ОСОБА_1 екземпляр протоколу, суттєво відрізняється від протоколу, який міститься в матеріалах справи, а саме в графі «до протоколу додаються» та «свідки чи потерпілі», а тому до протоколу, який міститься у матеріалах справи були внесені додаткові записи, що свідчить про його недійсність. 
Прилад «Драгер» № ARHK-0038 був застосований при температурі -2,1 градуси за Цельсієм, а згідно його даних вказана температура +5 градусів за Цельсієм, тому слід дійти висновку про його технічну несправність, у зв`язку з чим не можуть бути взяті до уваги як достовірний та допустимий доказ результат тесту № 2830 з приладу «Драгер» № ARHK-0038, алкотест 6820 від 23 січня 2024 року та відповідно і акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 23 січня 2024 року. 
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах у справі і є неправильними, у зв`язку з чим постанова підлягає до скасування.
В судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Кулик О. В. підтримали апеляційну скаргу і просять її задовольнити.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  та його захисника – адвоката Кулика О. В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з правовою позицією, викладеною в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Згідно з пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція).
Так згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Згідно з пунктом 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Його вина підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №383847 від 23 січня 2024 року, згідно якого водій ОСОБА_1 23 січня 2024 року о 02 год 05 хв керував транспортним засобом ЗАЗ 110307, р/н НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за місцем зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер», результат позитивний – 1,04‰ (а. с. 2);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, із якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; результати огляду на стан сп`яніння за допомогою Alcotest drager 6820: 1,04 ‰ (а. с. 3);
- роздруківкою з технічного приладу «Drager Alcotest 6820» прилад № ARHK-0038 принтер № ARHH-0669, тест № 2830, згідно якої тестування було проведено: м. Вінниця, вул. Пирогова, 107, 23 січня 2024 року о 02:37, при температурі +5,0 °C із зазначенням останнього калібрування: 12 червня 2023 року; із зазначенням особи, яку тестують – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , результат тесту - 1,04 ‰ (а. с. 8);
- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора службового автомобіля, на яких зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ААД №383847 від 23 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 (а. с. 7).
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджено відповідними результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано технічними засобами відеозапису.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 судом відхиляються, оскільки вони базуються на перекручені фактичних обставин справи, суб`єктивному висновку, щодо відсутності належної фіксації на відеозаписах подій, що свідчать про керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції та відеореєстратора службового автомобіля, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. Дані відеозаписи було зроблено з відореєстратора службового автомобіля поліції, нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Зокрема, зі змісту відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, вказав, що вживав алкогольні напої, після чого перепарковував автомобіль. 
Не є спроможними доводи апеляційної скарги про те, що не були залучені свідки, а відеозапис не є безперервним доказом, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду, а залучення свідків є обов`язковим лише при неможливості застосування технічних засобів відеозапису. Факт ненадання суду безперервного відеозапису не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п.п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.
Апеляційний суд скептично ставиться до доводів апеляційної скарги про здійснення додаткових записів до протоколу, який міститься у матеріалах справи, та відхиляє їх з урахуванням наступного.
З досліджених протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 383847 від 23 січня 2024 року та копії, що була вручена ОСОБА_1 вбачається, що вони містять ідентичні записи, а погана видимість тексту пояснюється механічними пошкодженнями копії протоколу, що є наслідком його неналежного зберігання правопорушником.
Крім того, без висновку експерта за результатами проведення експертизи, встановити наявність чи відсутність дописок у протоколі не можливо, а отже доводи апеляційної скарги у цій частині є надуманими.
Відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Як вбачається з відеозаписів нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 з результатами огляду погодився, будь-яких зауважень щодо змісту протоколу не висловлював, скористатися своїм правом на надання пояснень у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» бажання не виявив, заперечень щодо розбіжностей в протоколі та наданій йому копії не зазначив. 
Доводи апеляційної скарги щодо розбіжності температури повітря вказаної на роздруківці за результатами проведеного тесту та реальної температури повітря у день події, знаходяться поза межами предмета доказування, оскільки не ставилися під сумнів ОСОБА_1 у ході проведення огляду, у зв`язку з чим не можуть ставити під сумнів сам результат проведеного огляду із застосуванням спеціального технічного приладу.
Суд звертає увагу, що газоаналізатор є переносним пристроєм, поліцейський під час патрулювання має його при собі в спеціальному боксі всередині патрульного авто, тому температура повітря на вулиці та температура повітря на роздруківці газоаналізатора може відрізнятися. Крім того, оскільки прилад є повіреним, остання дата калібрування – 12 червня 2023 року (огляд проводився 23 січня 2024 року), то будь-які сумніви в достовірності його результатів є неможливими.
При цьому матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу та проведення огляду на стан сп`яніння. Відсутні також відомості щодо оскарження ОСОБА_1 дій працівників поліції і результати такого оскарження.
Усі зауваження ОСОБА_1 стосовно змісту адміністративних матеріалів, порядку проходження огляду не є істотними та не спростовують факту керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість і достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Таким чином апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення відповідає вимогам статті 33 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя	М. В. Матківська