ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3051/24 Справа № 186/1568/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Янжула С. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2024 року                                                                м. Дніпро 
       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі: 
       головуючого – Пищиди М.М.
       суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
       за участю секретаря судового засідання – Лопакової А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -
В С Т А Н О В И Л А:
       У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, яку мотивувала тим, що 20.09.2023 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про призначення їй пенсії за віком, надала необхідні документи, в тому числі, й трудову книжку. Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області роз`яснило заявнику що до страхового стажу не зараховані періоди роботи, відображені в трудовій книжці, оскільки на титульній сторінці є виправлення, а саме: її прізвище написане російською мовою, виправлене, без зазначення на підставі якого документу це виправлення здійснене, дані обставини порушують її право на оформлення пенсії.
       Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт, що трудова книжка колгоспника НОМЕР_1 від 17 липня 1995 року, видана на ім`я - російською мовою ОСОБА_2 , належить ОСОБА_1 .
       Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2023 року Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу — задоволено.
       Встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , заповненої 17 липня 1985 року на ім`я - російською мовою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       В апеляційній скарзі, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.
       Судом першої інстанції встановлено, що копією паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого 22 травня 1998 року підтверджується, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Нижньобараниківка, Біловодського району, Луганської області.
       15 вересня 1979 року заявник зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 в Бараниківській сільській раді Біловодського району Луганської області.
       Копією РНОКПП підтверджується, що ОСОБА_1 присвоєно ідентифікаційний № НОМЕР_3 .
       Трудова книжка колгоспника НОМЕР_1 , заповнена 17 липня 1985 року на ім`я - російською мовою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Запис прізвища заявника містить виправлення та закреслення, зазначено ОСОБА_4 - исправленому на ОСОБА_4 верить, однак не зазначено на підставі якого документу вказане виправлення здійснене.
       Задовольняючи вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що викладені заявником обставини в обґрунтування своїх вимог, є доведеними, підтвердженими належними та допустимими доказами.
       Проте погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може.
       Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
       Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
       Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
       Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
       Законом, а саме Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 (далі – Інструкція), визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін.
       Пунктом 2.13. Інструкції визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
       Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вище стоячою організацією, якій було надано підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при АР Криму (п.2.8 Інструкції).
       Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
       З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 не надала доказів того, що вона, як передбачає Інструкція, зверталася до останнього місця роботи – АТ “Укрпошта” Луганської дирекції ПАТ “Укрпошта” із заявою щодо зміни записів у трудовій книжці про її прізвище, а їй було відмовлено у внесенні таких змін або її заява залишилась без відповіді.
       Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 290/412/17.
       Колегія суддів зазначає, що дійсно, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
       Разом з тим, законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.
       Такий висновок ґрунтується на тому принципі урядування, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач (у цій справі – роботодавець) зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє (або вчиняє їх неправомірно), це може стати предметом судової перевірки.
       Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій.
       Таким чином, розгляд державними органами питання, що виходить за межі їх компетенції, є порушенням дискреційних повноважень як суб`єкта владних повноважень (доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 «Про верховенство права» (Venice Commission: the Rule of Law).
       Враховуючи, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального право, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області — задовольнити частково.
       Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2023 року — скасувати.
       У задоволенні за заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу — відмовити.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: